справа № 489/6468/20
провадження №2-з/489/80/20
УХВАЛА

21 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

встановив:

14.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою нею було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., що зареєстрований в реєстрі за № 1358.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, у разі задоволення позову.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Статтею 151 ЦПК України передбачено зміст та форма заяви про забезпечення позову, які в даному випадку не дотримані.

Зокрема, згідно частини шостої статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при подачі фізичною особою заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку, до заяви про забезпечення позову не долучено документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до частини дев`ятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог законодавства, при її подачі не надано доказів сплати судового збору, а тому заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 21.12.2020.

Суддя І.В. Коваленко