Справа № 459/1680/19 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/3856/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ванівського О.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Цяцяка Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Грабовського В.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В червні 2019р. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 03.08.2018 року у розмірі 18603,33 грн., з яких: загальна сума основної заборгованості 14891,44 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 3457,75 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту 95,68 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 43,28 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 23,60 грн.; 3 % piчних на суму простроченого кредиту 64,82 грн.; 3 % річних на суму нарахованих несплачених процентів 26,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 03.08.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено Заяву № 495424714 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі-ДКБО). Шляхом підписання заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua, та уклали з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до блоку 3 даної заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщені на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку. На виконання умов ДКБО банк надав відповідачу платіжну картку типу MasterCardWorldDebit та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) укладеної між банком та відповідачем від 03.08.2018 року останньому встановлено кредит в розмірі 16000,00 грн. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При перевипуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту подовжується на строк дії платіжної картки, але в будь-якому разі строк кредиту не повинен перевищувати 60 місяців. Термін дії платіжної карти до 31.03.2023 року. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту/встановлення ліміту кредитування. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 % процентів річних за користуванням кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використання платіжної картки. У відповідності до блоку 6 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Погашення заборгованості за Картковим рахунком, в тому числі за кредитом та нарахованими процентами, здійснюється шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку клієнта відповідно до цього Договору, у тому числі за рахунок коштів за послугою «Мобільні заощадження» та коштів, що визначені клієнтом для здійснення розрахунків за товари та послуги в мережі Інтернет з використанням реквізитів віртуальної картки. У разі недостатності (відсутності) коштів на картковому рахунку клієнт зобов`язаний внести кошти на такий рахунок безготівковим шляхом або готівкою до каси банку. Станом на 11.05.2019 року розмір заборгованості відповідача становить 18603, 33 грн., з яких: загальна сума основної заборгованості 14891, 44 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користувач кредитом - 3457, 75 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту - 95, 68 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 43, 28 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 23, 60 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 64, 82 грн., 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 26, 76 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 03.08.2018 року у розмірі 14891, 44 грн. загальної суми основної заборгованості.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» 1537, 56 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 21листопада 2019 року представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надіслав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначав, що помилковим є висновок суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки заявою на встановлення кредиту, яка безпосередньо підписана Відповідачкою, узгоджено строк повернення тіла кредиту - до 31.03.2023 року, порядок та умови повернення кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами (38% річних та 0,01 % протягом грейс періоду), порядок та строк сплати процентів - щомісячними платежами до дати повернення кредиту або дати у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (п. 1.29 розділу 22 ДКБО). Тобто, в момент підписання Заяви на встановлення кредиту, яка складовою Заяви на приєднання сторонами було погоджено всі істотні умов кредитного договору, які є обов`язковими відповідно до ст.ст. 1048,1049,1054 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як і інфляційні втрати є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації за користування ним коштами, належними до сплати кредитору. Вищенаведене цілком узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка наведена у постанові від 16.10.2018р. у справі № 910/19094/17.

Крім цього, у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (ч.2 ст.1050 ЦК України, п. 1.29 розділу 22 ДКБО), припиненням Банком нарахування процентів та пені поза межами 58 календарного дня, в охоронних правовідносинах права та інтереси Банку забезпечені саме ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10 цс18 та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс 18); від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс 18).

Також зазначає, що свідченням того, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування(ДКБО) зрозуміла Відповідач, та ознайомилась і погодилася з ним, є її підпис на Заяві про приєднання № 495424714 та Заява про встановлення відновлюваної кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту та таблиця, а відтак судом не в повні мірі з`ясовано обставини справи.

13 січня 2020 року ОСОБА_1 подала в суд відзив на апеляційну скаргу в якому просила суд апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частково задовольняючи позов ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку позивачу не повернула, а тому останній має право вимагати виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, 3% річних та інфляційних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою не погоджено умов про термін сплати відсотків, стягнення 3% річних, інфляційних та пені, а отже, відсутні підстави для таких стягнень.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 03.08.2018 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем підписано заяву № 495424714 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(платіжної картки)(ДКБО). Шляхом підписання заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору.

Згідно з копією заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 03.08.2018 року та паспорту споживчого кредиту, підписаних сторонами, відповідач просить надати їй кредит у національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної ліні на картковий рахунок № НОМЕР_1 , банк встановлює клієнту кредит у сумі 16000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,00% річних і 0,001% річних протягом Грейс-періоду у період у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування сплачуються щомісячно згідно розділу ХХІІ Договору. Строк кредитування 60 місяців, у разі прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у розмірі 250000 грн. нараховується пеня.

Відповідачем підписано таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 03.08.2018 року, що підтверджується копією вказаної таблиці.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача станом на 11.05.2019 року становить 18603, 33 грн., з яких: загальна сума основної заборгованості 14891, 44 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користувач кредитом - 3457, 75 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту - 95, 68 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 43, 28 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 23, 60 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 64, 82 грн., 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 26, 76 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наявної у відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 14891, 44 грн., В іншій частині позовних вимог відмовлено з тих підстав, що відповідачкою не погоджено умов про термін сплати відсотків, стягнення 3% річних, інфляційних та пені, а отже, відсутні підстави для таких стягнень.

Отже, рішення суду в частині задоволення вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 14891, 44 грн., сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Державний ощадний банк України"

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з матеріалів справи, заява про приєднання №495424714 від 03.08.2018 року містить анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію, і підписана нею власноручно.

Зі змісту зави на встановлення відновлювальної кредитної лінії укладеної між банком і відповідачем від 03.08.2018р., яка містить підпис позичальника, встановлено кредит в розмірі 16000 грн., процентна ставка є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами.

Разом з тим, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

З урахуванням наявності в матеріалах справи вказаної заяви, підписаної позичальником, колегія суддів приходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за процентами.

Отже, позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачкою вищезгаданої заяви, між банком та нею укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачці, остання ж свої обов`язки за кредитним договором від 03.08.2018 рокуналежним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, а тому АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка за розрахунками банку станом на 11.05.2019 року становить 18603,33 грн., з яких: загальна сума основної заборгованості 14891,44 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 3457,75 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту 95,68 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 43,28 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 23, 60 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту 64,82 грн.; 3 % річних на суму нарахованих несплачених процентів 26,76 грн..

За таких обставин, позовна вимога про стягнення з відповідачки окрім тіла кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 3457,75 грн. підлягає до задоволення.

В той же час, пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту у розмірі 95,68 грн., відсутня у заяві позичальника , а тому до задоволення не підлягає.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є підставними і також підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 141 встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1) і що у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей же суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

За подачу позову та апеляційної скарги Банком сумарно сплачено 4 802,5 грн. судового збору (1921 грн. + 2 881,50 грн. (а.с. 1,143).

Судом задоволено 99,48 % позовних вимог Банку (стягнуто з відповідача 18507,65 грн. з 18603,33 заявлених позовних вимог).

Відтак, з відповідача підлягає до стягнення на користь Банку 4777,52 грн. (99,48 % від 4802,5 грн. сплаченого судового збору).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 03.08.2018 року у розмірі 14891, 44 грн. - заборгованості за кредитом, 3457,75 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 43,28 грн. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 23,60 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 64,82грн. 3% piчних на суму простроченого кредиту; 26,76 - 3 % річних на суму нарахованих несплачених процентів, а всього 18507,65грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» 4777,52 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.

Головуючий О.М.Ванівський

Судді О.Я.Мельничук

Р.П.Цяцяк