Справа № 229/2591/20
Провадження №2/229/1072/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Гаврилаш Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Дружківка в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0600га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий №:00:010:0037, з цільовим призначенням - для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Обгрунтовує вимоги таким. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті, вона в порядку спадкування за законом, набула права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , на землі , яка належить Дружківській міській раді. Будинок належав її матері на підставі свідоцтва про право власності на будинок, виданого 19.03.1999року Дружківським міськкомгоспом, зареєстрованого у Дружківському БТІ 19.03.1999року за номером запису 10561 в книзі 61.

Про спадкування вказаного будинку їй було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.10.2017року НМІ 887896. Її право власності на вказаний будинок зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2017року.

Земельна ділянка, площею 0,0600га, на якій розташований будинок , належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 09 жовтня 1996року. Копія цього акту в неї наявна, однак його оригінал втрачено.

Її право власності на цю земельну ділянку , при видачі свідоцтва про право на спадщину , оформлено не було. Крім того, у цьому свідоцтві помилково зазначено, що успадкований нею будинок , розташований на землі, яка належить Дружківській міській раді.

З метою оформлення права власності на цю земельну ділянку вона звернулася до землевпорядної організації для визначення меж цієї ділянки в натурі та присвоєння їй кадастрового номеру.

ФОП ОСОБА_3 було виготовлено технічну документацію з землеустрою та внесені відомості про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку до державного земельного кадастру. Земельній ділянці площею 0,0600га за адресою АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :00:010:0037, цільове призначення: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Після цього вона звернулася до приватного нотаріуса Миросєді В.М. для видачі їй свідоцтва на право на спадщину на земельну ділянку. Їй було роз"яснено, що оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності на вказану земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 , неможливо видати свідоцтво про право на спадщину.

Міжміське управління у містах Краматорську та Дружківці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області їй роз"яснило, що чинне законодавство з 01.01.2013р не передбачає видачу державних актів на землю, тому видати їй дублікат акту не має можливості.

Відповідно до Ухвали суду від 10 червня 2020року відкрито провадження у данній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с.30-31)

Ухвалою суду від 06 липня 2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.37)

В судове засідання сторони не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. (а.с.40)

Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заперечень щодо позову не надав. (а.с.35,41)

Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованогоЗаконом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1-3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5(зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Судом встановлено, що позивачка є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с.8,9)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , і земельної ділянки площею 0,0600га за цією ж адресою, цільове призначення - для будівництв, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які перебували у власності померлої відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 19.03.1999року Дружківським міськкомгоспом, зареєстрованого у Дружківському міському бюро технічної інвентаризації 19.03.1999року за номером запису 10561 в книзі 61, та державного акту на право власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Дружківської міської ради №762 від 02.10.1996року. (а.с.16-26)

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2

09 жовтня 2017року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Миросєді В.М. Масалітіній Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №91/2017, зареєстровано в реєстрі за № 5077.

Спадшина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , на землі, яка належить Дружківській міській раді (а.с.11)

Проте, 26 травня 2020року, на усне звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку, роз"яснено, що відповідно до п. 4,15 гл.10 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадищну на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації , проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Через відсутність документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавцю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. (а.с.24)

Згідно листа міжміського управління у містах Краматорську та Дружківці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, від 01.06.2020 № 49/138-20 (а.с.25) видати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2 не має можливості , оскільки з 01.01.2013року законодавство не передбачає видачу державних актів на право власності на земельні ділянки.

Отже, документ, який засвідчує право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, спадкодавця ОСОБА_2 втрачений.

Позивачка виконала усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку в установленому законом порядку через причини, які від неї не залежать.

Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0600га, за цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :00:010:0037 .

Суд вважає, що відсутність оригіналу документа, що засвідчує право власності на майно - державного акту на право приватної власності на землю від 09.10.1996р, заважає власнику - позивачу по справі, володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Позивачка позбавлена можливості захистити своє право в інший передбачений законом спосіб, в тому числі, отримати дублікат вказаного Акту , і оскільки документ , який засвідчує право власності, втрачений, тому відповідно до ст. 392ЦК України, є підстави для задоволення вимог позивачки про визнаня за нею права власності на вищевказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 4,5,10-13,76-81,89,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 до територіальної громади м.Дружківки в особі Дружківської міської ради Донецької області, яка знаходиться за адресою м.Дружківка, вул.Соборна,16, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0600га, кадастровий номер :00:010:0037, з цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1 ., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Л. Панова