Справа № 755/7072/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2020 р. Дніпровський районного суду м.Києва

в складі: головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценка О.І.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та відповідно до позовних вимог позивач просить суд : визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 20 серпня 2009 року він уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 .

В шлюбі народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 4 серпня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Але фактично шлюбно - сімейні стосунки між сторонами були припинені в серпні 2018 року.

Підставою для розірвання шлюбу стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, що стало підставою того, що у відповідача траплялися психологічні розлади під час яких відповідач ставала агресивною, для нормалізації стану відповідача викликалися карети швидкої допомоги, а також в зв`язку з вище викладеним проходила лікування в медичних закладах де їй надавали психіатричну допомогу.

Поведінка відповідача негативно впливала на психологічний стан сина, останній був переляканий поведінкою своєї матері, дитину не можна було залишити на одинці на довготривалий час з матір`ю, так -як це могли потягти за собою негативні наслідки.

Після припинення шлюбно - сімейний стосунків позивач разом з дитиною переїхав проживати на зйомну квартиру та повністю утримує, виховує та забезпечує свого сина, але при цьому позивач не чинить перешкод в спілкуванні відповідача з їх спільним сином ОСОБА_5 . Останній приходить до відповідача до дому, спілкується з останньою, так як школа, в якій навчається син ОСОБА_5 розташована поруч з будинком, в якому проживає відповідач, але відповідач фактично не займається вихованням свого сина.

Але з врахуванням того, що між сторонами існують суперечки щодо визначеня місця проживання їх сина та в послідуючому відповідач може чинити перешкоди позивачу у виховані та оздоровлені сина позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Також позивач ОСОБА_1 офіційно працію має постійний дохід та повністю матеріально забезпечує виховання та утримання свого сина.

Під час підготовчого судового засідання представник відповідача ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Відповідно до вимог за зустрічним позовом позивач ОСОБА_3 просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відібрати малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у батька ОСОБА_1 і передати малолітнього ОСОБА_5 його матері ОСОБА_3 .

Вимоги за зустрічним позовом обгрунтовані тим, що 20 серпня 2009 року між сторонами було укладено шлюб .

В шлюбі народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 4 серпня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Підставою для розірвання шлюбу були численні зради ОСОБА_1 з іншими жінками, та дані обставини ставали підставою для сімейних сварок, скандалів, що негативно впливало на малолітнього сина ОСОБА_5 та з метою дискредитувати відповідача ОСОБА_3 після сімейних скандалів ОСОБА_1 викликав психіатричну допомогу.

Після припинення шлюбно - сімейних стосунків ОСОБА_1 змінив місце свого проживання та без згоди ОСОБА_3 забрав їх спільного сина ОСОБА_5 , який став разом з ОСОБА_1 проживати на зйомній квартирі.

ОСОБА_3 матеріально забезпечена, має власне житло та гарні побутові умови, любить свого сина ОСОБА_5 , може та бажає виконувати материнські обов`язки щодо виховання та утримання свого сина, але ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 не може самостійно матеріально забезпечити виховання та утримання їх сина ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві, а також у відповіді на відзив та наданих доказів в обгрунтування позовних вимог, наголошуючи на тому, що відповідач фактично самоусунулася від виховання та утримання свого сина та задоволення позову відповідає інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник заперечували щодо задоволеня позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що підстав для задоволення позову не має, мотивуючи це тим, що позивач створює умови, що перешкоджають відповідачу у спілкуванні з сином, надавши до суду свій відзив де також зазначили, що відповідач ОСОБА_3 матеріально забезпечена має власне житло, на відміну від позивача по справі, може та бажає створити своєму малолітньому сину всі належні умови для його проживання, виховання та розвитку та наполягали на задоволені зустрічнчого позову, але при цьому не заперечували того факту, що у ОСОБА_3 проходила лікування у медичних закладах у зв`язку з її психічними розладами.

Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання надали заяву в якій просили слухати справу в відсутиність представника третьої особи та просили прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства та в інтересах дитини.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач та відповідач 20 серпня 2009 року уклали шлюб.

В шлюбі народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 4 серпня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після припинення шлюбно - сімейних відносин малолітнії ОСОБА_5 з 2018 року проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , дана обставина не оспорювалася учасниками процесу, також до суду не було надано належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до висновку Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 18.03.2020 р. №103/2177/41/3, вбачається, що орган опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації підтримав позовну заяву ОСОБА_1 та з врахуванням думки дитини, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м.Києві державної адмінітсрації, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживанння малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 .

Згідно до довідки та характеристики виданої директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №128 малолітній ОСОБА_5 навчається в заначеній школі з 1 - го класу, має добрий загальний розвиток, школу відвідує, але був відсутній на заняттях з поважних причин ( хвороба) про що були надані відповідні довідки батьком дитини з медичних закладів.

Як слідує з метаріалів справи, що після припинення шлюбно - сімейних стосунків між позивачекм та відповідачем, малолітній син ОСОБА_5 фактично зі згоди двох батьків ( позивача та відповідача ) став проживати за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , який фактично одноособово займався його вихованням, доглядом та навчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Також статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України слідує, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 разом з ним знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню, що в свою чергу виключає моджливість задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 .

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141,142,157,160,161 СК України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 264-268, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судовго збору в розмірі 768 грн.40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2020 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м.Київ, вул.Краківська, буд.20.

Суддя: