Ухвала

Іменем України

15 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 757/30485/19-ц

провадження № 61-3648ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери»,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у складі судді Матвієнко Ю. О.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» (далі - ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») про стягнення заборгованості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року повернуто особі, що її подала.

24 лютого 2020 року ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» залишено без руху та надано для усунення зазначених недоліків строк до 17 квітня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження та докази сплати судового збору у сумі 2 102,00 грн.

Клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що копію повного тексту ухвали апеляційного суду отримано заявником лише 24 січня 2020 року. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, а саме: копію конверта, яким направлено судове рішення, роздруківку відстеження поштових відправлень із сайту Укрпошти, копію супровідного листа апеляційного суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, зокрема отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду 24 січня 2020 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Таким чином, недоліки касаційної скарги ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» усунуто.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, передбачені частиною першою статті 353 ЦПК України.

Враховуючи те, що частиною першою статті 353 ЦПК України не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про витребування доказів, суд апеляційної інстанції, керуючись пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що апеляційна скарга ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери»підлягає поверненню заявникові.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом неправильно застосовано пункт 2 частини першої статті 353 ЦПК України, яким передбачено можливість оскарження ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Разом з цим, за змістом статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Зі змісту ухвали суду першої інстанції вбачається, що позивач, звертаючись до суду із клопотанням, просила витребувати докази, посилаючись на неможливість самостійно надати такі докази, оскільки вказана у них інформація має статус інформації з обмеженим доступом, надання якої можливо виключно у передбачених законом випадках, в тому числі, на підставі ухвали суду за клопотанням особи про витребування доказів.

Таким чином, метою звернення позивача до суду першої інстанції із клопотанням була неможливість самостійно надати докази, а тому відсутні підстави вважати, що позивач зверталася до суду першої інстанції із клопотанням про забезпечення доказів.

Доводи касаційної скарги про те, що відмова апеляційного суду в прийнятті апеляційної скарги є порушенням права заявника на судовий захист, Верховний Суд вважає необґрунтованими із таких підстав.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Апеляційний суд постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв відповідно до норми пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, тому право заявника на судовий захист жодним чином непорушене.

Доводи касаційної скарги є безпідставними та по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм процесуального права.

Отже, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» про стягнення заборгованостівідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик