Справа № 534/1643/19
Провадження № 2/534/856/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Солохи О.В.,

з участю секретаря судового засідання Похилої В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій прохала: розірвати укладений з ОСОБА_2 шлюб; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_3 »; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2007 року народження, у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2007 року народження. Через відсутність взаєморозуміння подружжя не підтримують сімейних стосунків, спільним побутом не пов`язані. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе, спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Дитина проживає разом із позивачем та займається її вихованням і утриманням. Враховуючи що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, а відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 24.11.2020 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.13).

У судове засідання позивач не з`явилася, натомість надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю.

У судове засідання відповідач не з`явився, натомість надіслав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю.

Вирішуючи позов в частині вимог позивача щодо розірвання шлюбу, суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом №243 (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На час розгляду справи судом бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Відповідач на розірвання шлюбу погодився не заперечував проти задоволення позову, згідно наданих заяв до суду.

Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати у шлюбі один з одним.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Враховуючи зміст ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві наполягає на залишенні прізвища після розірвання шлюбу « ОСОБА_3 ».

Вирішуючи позов в частині вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Дитина разом із позивачем на час розгляду справи проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 22.10.2020 (а.с.8). Дитина перебуває на утриманні позивача.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

У контексті вказаного суд наголошує що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.

Оскільки відповідач є особою працездатного віку, у наданій заяві не заперечував проти позовних вимог щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір аліментів на утримання дитини є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

З відповідача необхідно стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2007 року народження, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину.

Суд наголошує, що за змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто аліменти потрібно стягувати щомісячно, починаючи з дня подачі позову, а саме з 02.11.2020 року до повноліття дитини.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Шлюб, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 05 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №243 розірвати.

При розірванні шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину.

Аліменти стягувати щомісячно, починаючи з дня подачі позову, а саме з 02 листопада 2020 року до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення платежів за один місяць.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні Полтавської області повернути ОСОБА_6 сплачений на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 50 %, а саме у сумі 420 грн. 40 коп. за квитанцією №1863373 від 30.10.2020.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Суддя О.В. Солоха