ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1401/20 Справа № 185/4227/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона 01 липня 1980 року була прийнята у члени колгоспу ім. ХХІІ з`їзду КПРС, який розташований у с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 15 лютого 1992 року колгосп ім. ХХІІ з`їзду КПРС був перейменований на колгосп «Межиріч», який у подальшому був перетворений на КСП «Межиріч». 16 березня 1995 року вона була звільнена з членів КСП за власним бажанням. 20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП та затверджено список осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), де вона значиться під номером 518, але сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. Вважає, що вона має право на земельну частку (пай), оскільки була членом колгоспу і значиться в списках осіб, які мають право на земельний пай, доданих до Державного акту на право колективної власності на землю. З наведених підстав позивач просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП "Межиріч" на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 4.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСП «Межиріч», згідно Державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року, і зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 4, в розмірі 5,29 умовних кадастрових гектарів на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Прокуратурою Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду від 31 травня 2019 року, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 01 липня 1980 року була прийнята у члени колгоспу "Межиріч", що підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 7).

16 березня 1995 року ОСОБА_1 було звільнено із членів колгоспу за власним бажаням (а.с. 7 ).

Згідно інформації Відділу у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № 29-4-0.181-515/121-19 від 27 березня 2019 року встановлено, що згідно додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, який згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20 березня 2000 року № 11 вважається виданим КСП «Межиріч», а саме: списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Межиріч» ОСОБА_1 значиться під порядковим номером 518. Розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових гектарів. Станом на 01 січня 2019 року вартість земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 148 103,64 грн. з урахуванням коефіцієнтів індексації 3,997, 1,756, 1,2, 1,0 та 1,0. (а.с. 16).

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що позивач, як член КСП «Межиріч», набула право на земельну частку (пай) із земель колективної власності вказаного КСП, але не отримала відповідного сертифікату, що не позбавляє її права на цю земельну частку (пай), однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Право власності та користування земельною ділянкою набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст.13,14), Земельного кодексу України (ст.78, 92, 93, 102-1, 116, 122, 123 ЗК України), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про фермерське господарство», Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, у колективну власність могли бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Верховний Суд України у пункті 24 постанови Пленуму №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.

Відповідно до ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 308 від 17 листопада 2016 року, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Відповідно до листа виконавчого комітету Межиріцької сільської ради від 27 червня 2019 № 1135 земельні ділянки сільськогосподарського призначення і державної власності загальною площею 4215,1732 га на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області передано у комунальну власність на підставі наказу №4-5219/15-18 СГ ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області та відповідного акту приймання-передачі від 21 грудня 2018 року.

Рішенням Межиріцької сільської ради №502-14Л/ІІ від 19 квітня 2019 року вирішено прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Наразі процедура реєстрації речових прав триває та не завершена (а.с. 57).

Таким чином, визнання за ОСОБА_1 права на отримання земельної частки (паю) за відсутності відповідних земель беззаперечно зачіпає інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки реалізувати встановлене судом право позивач зможе лише шляхом виділення такого паю із земель запасу чи резервного фонду державних сільськогосподарських земель.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однак, судом першої інстанції були порушені вказані норми процесуального права.

Вирішуючи права та обов`язки держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області - розпорядника земель державної власності сільськогосподарського призначення, оскільки процедура реєстрації речових прав ще не завершена, останні не були залучено до участі у даній справі у якості співвідповідача.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином з колом учасників справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі

2 221 грн. 56 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді