Провадження № 2/243/406/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка обґрунтована тим, що згідно рішень Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.10.2015 року (провадження № 2/243/5329/2015) справа № 243/10166/15-ц) та від 11.09.2017 року (провадження № 2/243/3745/17, справа № 243/7676/17) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За даними рішеннями відкрито виконавче провадження та стягуються аліменти. На теперішній час ОСОБА_3 є неповнолітньою.

З 01.09.2019 року ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». ОСОБА_3 навчається за договірною/контрактною формою навчання, оплата за навчання становить 27200 гривень за рік навчання, за семестр 13600 гривень. Неповнолітня донька мешкає у гуртожитку у м. Києві, за який також вноситься плата. У зв`язку із навчанням за межами м. Слов`янська, оплатою за навчання за договором позивач несе додаткові витрати.

Зазначає, що вже сплатила 13600 гривень за 1 семестр 1 курсу навчання, позивач допомагає доньці та несе витрати з оплати за гуртожиток, надає додаткові кошти на придбання нею канцелярського приладдя, придбання підручників, витрати на проїзд до Києва і з Києва. Таким чином, ОСОБА_2 понесла додаткові витрати у зв`язку із навчанням дитини за перший семестр у розмірі 25000 гривень, та орієнтовно така ж сума планується до витрат за 2 семестр навчального року. Вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню Ѕ частка вже понесених витрат, а також Ѕ частка очікуваних витрат, що загалом буде становить 25000 гривень.

Крім того зазначає, що відповідач працює на підприємстві ТОВ «Електроналадка» головним спеціалістом відділу по технічному нагляду ЛаТЕС, щомісячно отримує заробітну плату та має можливість оплатити додаткові витрати на утримання своєї неповнолітньої дитини. На підставі чого просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 25000 гривень.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та справу слухати без її участі (а.с.48).

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки навчання у ВНЗ для здобуття професійної освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Щодо посилання позивача на понесення нею витрат на 11400 гривень на проживання у гуртожитку, на придбання канцелярського приладдя, на купівлю підручників, та проїзд, зазначає, що це не є додатковими

витратами, які викликані особливими обставинами. Крім того вказав, що він належним чином і у повному обсязі сплачував і сплачує аліменти на доньку. Щодо посилання позивача на стягнення із відповідача Ѕ частки очікуваних витрат, які загалом будуть становити 25 000 гривень вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 виповнюється 18 років, і вона стає повнолітньою, проте ст. 185 СК України не передбачає стягнення додаткових витрат на повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчання. Окрім того зазначив, що на даний час він офіційно не працевлаштований, має мінливий, невеликий дохід, що унеможливлює оплату вищевказаних витрат на доньку. Більш того, у відповідача на утриманні, окрім старшої дочки ОСОБА_3 , знаходиться також малолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його дружина, ОСОБА_6 , яка займається доглядом дитини, який тільки-но виповнився лише один рік. Позивачка на власний розсуд, без погодження і відповідачем, прийняла рішення про навчання доньки саме в цьому ВНЗ, і за контрактом, і за цією спеціальністю (а.с.50-56).

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.10.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто алімента на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття (а.с.15-16).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.09.2017 року зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2015 року на утримання дітей з 1/3 частини від усіх видів доходів на ј частину від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття (а.с.12-14).

Згідно Договору № 190934 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 02.08.2019 року, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (а.с.10).

За період навчання ОСОБА_3 з вересня 2019 року по січень 2020 року сума оплати освітніх послуг становить 13600 гривень, яка була сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією від 04.09.2019 року (а.с.11).

Відповідно до довідки від 28.10.2019 року ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» Муравицька Юлія ОСОБА_8 є студенткою 1 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с.9).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.11.2018 року, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.42).

Згідно довідки ТОВ «Електроналадка» від 18.12.2019 року, загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_2 за період з січня 2018 року по грудень 2018 року за винятком аліментів становить 243750,10 гривень (а.с.35).

Згідно довідки ТОВ «Електроналадка» від 18.12.2019 року, загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_2 за період з січня 2019 року по листопад 2019 року за винятком аліментів становить 247886,61 гривень (а.с.36).

20.12.2019 року ОСОБА_2 було звільнено з посади головного фахівця відділу з технічного нагляду ЛаТЕС за угодою сторін згідно Наказу № 159-к ТОВ «Електроналадка» від 17.12.2019 року (а.с.37).

Згідно калькуляції вартості 1 ліжко-місця в студентських гуртожитках № 1,3 ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» для проживання абітурієнтів та студентів з 01.09.2019 року становить 520,00 гривень (а.с.38).

Згідно калькуляції вартості 1 ліжко-місця в студентських гуртожитках № 2,4 ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» для проживання абітурієнтів та студентів з 01.09.2019 року становить 520,00 гривень (а.с.39).

Згідно калькуляції вартості 1 ліжко-місця в студентських гуртожитках № 5 ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» для проживання абітурієнтів та студентів з 01.09.2019 року становить 520,00 гривень (а.с.40).

Згідно калькуляції вартості 1 ліжко-місця в студентських гуртожитках № 6 ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» для проживання абітурієнтів та студентів з 01.09.2019 року становить 520,00 гривень (а.с.41).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики,

що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 зазначила, що додаткові витрати на доньку зумовлені її навчанням у ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на денній формі навчання (а.с.9).

Натомість навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Витрати на навчання у вищому навчальному закладі не можна вважати витратами на дитину, що викликані особливими обставинами. Тому вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину у відповідності до вимог ст. 185 СК України.

Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вищевказані правові висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.09.2018 року у справі № 569/6838/15-ц та від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Отже, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 Сімейного кодексу України, ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2020 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький