Справа № 127/6733/20
Провадження 2/127/1096/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод», за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вище вказана позовна заява.

Дана позовна заява 26.03.2020 року була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків строком не більше п`яти днів з моменту отримання копії ухвали, з наступних підстав.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким стягнути з Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.02.2020 року по 11.03.2020 року та 10000 грн. моральної шкоди.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути середній заробіток після ухвалення судового рішення про поновлення позивача на роботі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду №910/4518/16 від 30.01.2019 року (п. 34, 35) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, які підлягають оплаті судовим збором в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подачу позовних заяв майнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що виходячи із заявлених ним позовних вимог йому необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги майнового характеру в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку в сумі 840,80 грн. та за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 840,80 грн., за реквізитами: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); Одержувач: УК у м.Вінниці/отг м.Вінниця/22030101; Код ; Банк: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0002856; __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача),Вінницький міський суд Вінницької області (назва суду, де розглядається справа), та надати суду оригінал платіжного документу.

Також, позивачем не зазначено доказів, які підтверджують кожну обставину, зазначену в позові, або наявність підстав для звільнення від доказування передбачених нормами ЦПК України, зокрема:

- доказів щодо того, коли позивач дізнався про порушення своїх прав. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися до суду для вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення йому копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки;

- доказів, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «45 експериментальний механічний завод» (копію трудової книжки, копії наказів, тощо);

- доказів щодо розміру середньомісячного заробітку позивача ОСОБА_1 ;

- доказів в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди в сумі 10000 грн. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У позовній заяві позивач посилається на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2020 року по справі №127/28449/18, однак до позовної заяви не додано належним чином завірену копію даного судового рішення з відміткою про набуття ним чинності.

Позовна заява не містить посилання на докази щодо перебування ОСОБА_1 на обліку у Вінницькому міському центрі зайнятості та отримання ним відповідних виплат.

До позовної зяави не додано копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Позивачем ОСОБА_1 ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримано 06.04.2020 року, однак вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк та станом на 24.04.2020 року, не усунуті, тому позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод», за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, але не пізніше закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24.04.2020 року.

Суддя