н.п.2/599/675/2020
Справа № 599/1715/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

з участю сторін: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Зборівська державна нотаріальна контора про визнання права особистої власності на майно за ОСОБА_6 та права власності на ј частину спадкового майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_6 . На момент смерті йому належало наступне майно:

житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ;

земельні ділянки для:

ведення особистого селянського господарства розміром 0,2206 га. (кадастровий номер :02:003:0155), що в с.Озерна Зборівського району;

будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,1155га. (кадастровий номер :02:003:0154), що АДРЕСА_1 .

При зверненні до Зборівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майно їй роз`яснено, що спадкоємцями майна ОСОБА_6 є вона, дружина померлого - ОСОБА_5 та їх діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також, що спадщина відкрилася ті тільки на Ѕ частину майна, оскільки воно є спільним майном подружжя. Вона не погоджується з таким твердженням, оскільки майно було придбано за її власні кошти. Це підтверджується зокрема тими обставинами, що на момент придбання майна в березні 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були студентами, до цього не працювали і не мали доходів. Документи на майно оригінали договорів купівлі продажу майна ОСОБА_11 одразу передав їй на зберігання. В зв`язку з чим просить визнати за ОСОБА_12 право особистої приватної власності на все спірне майно та за нею право власності в порядку спадкування на його ј частину.

ОСОБА_3 позовних вимог не визнала та пояснила, що 12 липня 2014 року між нею та ОСОБА_12 зареєстровано шлюб. Спірне майно, відповідно до договорів купівлі продажу набуто 31 березня 2016 року. Відповідні договори укладено між ОСОБА_13 - Продавець та ОСОБА_6 Покупець. В договорах зазначено, що грошові кошти за продаж Продавець отримав від Покупця та, що Продавець своїм підписом підтверджує проведення зі сторони Покупця повного розрахунку. Це свідчить, що ОСОБА_13 отримав грошові кошти саме від її чоловіка ОСОБА_6 . Також не відповідає дійсності твердження позивачки, про відсутність у подружжя грошей. На весілля, 10 серпня 2014 року, їм подаровано 78 тис. грн., які згодом вони обміняли на долари США, що становило по тодішньому курсу біля 6 тис. На момент укладення договорів купівлі - продажу в них було 160 тис. грн., що є достатнім для придбання нерухомого майна.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню підлягає частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Отже, стаття 60 СК України, стаття 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того хто її спростовує.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 зареєстровано шлюб. В шлюбі народилось двоє дітей ОСОБА_14 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також подружжям, придбано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (договір купівлі - продажу від 31 березня 2016 р., зареєстровано в реєстрі за №328);

земельні ділянки для:

будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,1155га. (кадастровий номер :02:003:0154), що АДРЕСА_1 (договір купівлі - продажу від 31 березня 2016 р., зареєстровано в реєстрі за №331);

ведення особистого селянського господарства розміром 0,2206 га. (кадастровий номер :02:003:0155), що в с.Озерна Зборівського району (договір купівлі - продажу від 31 березня 2016 р., зареєстровано в реєстрі за №328). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Позивачка звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання за ОСОБА_12 права особистої власності на все спірне майна та за нею права н ј його частину в порядку спадкування посилається на те, що майно придбано за належні їй кошти, які вона подарувала синові. Як доказ дарування коштів позивачкою представлено розписку складену між нею та ОСОБА_13 , продавцем майна, про отримання коштів. Згідно розписки ОСОБА_4 31 березня 2016 р. уклала 354 усні договори дарування грошових коштів по 500 грн. кожний та один на суму 46,50 грн. за якими передала ОСОБА_12 кошти на загальну суму 177 046,50 грн. та одночасно на виконання доручення ОСОБА_16 , як оплату за придбане майна передала дані кошти ОСОБА_13 . Одночасно як видно з нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 31 березня 2016 р. в яких зазначено, що грошові кошти за продаж Продавець ОСОБА_13 отримав від Покупця - ОСОБА_6 тобто своїм підписом підтверджує проведення зі сторони Покупця повного розрахунку. Таким чином з огляду на достовірність даного доказу, суд його до уваги не приймає.

Також позивачка посилається, як підтвердження обставин викладених у позовній заяві на той факт, що після укладення договорів купівлі - продажу, оригінали документів передано їй. Як зазначено в п.4.3 Договору купівлі продажу житлового будинку сторонам роз`яснено норми законодавства, в тому числі ст. 60 СК України, яка встановлює правовий режим придбаного майна, а саме, що воно є спільною сумісною власністю подружжя, що не викликало в неї будь-яких зауважень.

Згідно ч.ч.1,4 ст. 25 ЦК України здатність мати права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . З огляду на вищезазначені обставини суд вважає, вимоги позивачки про визнання за померлим спадкодавцем права особистої власності на майно безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку та земельних ділянок то суд виходить з наступних обставин. Позивачка є матір`ю ОСОБА_16 . Спадкодавцем заповіт не складався тобто спадкування здійснюється за законом.

Згідно ст.ст 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено, судом спірне майно набуте ОСОБА_12 та ОСОБА_3 в шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки є рівними. Відповідно спадщина відкрилася на Ѕ частину майна. Спадкоємцями першої черги є мати позивачка по справі, дружина - відповідачка та діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Таким чином частка позивачки в спадкову майні становить 1/8 його частину (1/2:1/4 =1/8).

Керуючись ст.ст. 12, 81,259, 263-265 ЦПК України, ст..60 СК України, ст.ст.368, 1216, 1217, 1218 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно за законон, а саме на:

1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ;

1/8 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,1155га. (кадастровий номер :02:003:0154), що АДРЕСА_1 (договір купівлі - продажу від 31 березня 2016 р., зареєстровано в реєстрі за №331);

1/8 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 0,2206 га. (кадастровий номер :02:003:0155), що в с.Озерна Зборівського району.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільської апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя Зборівського

районного суду Іваницький О.Р