Справа № 317/348/20
№/п 2/317/424/2020
Запорізький районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді - Ачкасова О.М.
при секретарі Чудопал К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горбань Марина Валентинівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки,
У судове засідання позивач не з`явився, від його представника адвоката Заярної М.А. надійшла заява, у якій вона повністю підтримала позовні вимоги позивача, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, однак раніше надавав суду заяву у якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності.
Третя особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Горбань М.В. в судові засідання не з`являлась, надала суду письмові пояснення на позовну заяву та вважає, що позов про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки не підлягає задоволенню, просила суд розглянути справу за її відсутності.
Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .
Із матеріалів спадкової справи № 7/2017 року, яка заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального кругу Горбань М.В., вбачається, що спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_3 прийняв та оформив в порядку спадкування за законом син померлого ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку відсутні.
Суд встановив, що на теперішній час заповіт, складений спадкодавцем є дійсним, ніким не оспорений, а невірно зазначений під заповітом посвідчувальний напис не впливає на волю заповідача, оскільки його волевиявлення було вільним, спрямованим на передачу майна - двох земельних ділянок саме ОСОБА_1 , права інших осіб не порушені, що на думку суду, не є підставою для визнання заповіту недійсним чи нікчемним.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).
Згідно із ч 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту.
Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Суд дійшов висновку, що недійсність заповіту у разі невірно зазначеного посвідчувального напису під заповітом може бути обґрунтована лише тим, що заявлені будь-які вимоги щодо сумнівів з приводу дієздатності заповідача під час складення заповіту, а також при наявності кількох заповітів, складених в один і той же день або існують сумніви у волевиявленні заповідача. Крім того, суд вважає, що обов`язково потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, тому викладені письмові доводи третьої особи- приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального кругу Горбань М.В. суд вважає безпідставними.
Враховуючи вищевикладе, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 200, 259, 263-265, 280-288
ЦПК України ст.ст. 1216,1217,1218, 1233,1268,1225 ЦК України, суд-
Позов задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 16.12.2020 року.

Суддя : О.М. Ачкасов