ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9542/15-ц Номер провадження 22-ц/814/22/20Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Гайтоти І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 березня 2019 року, постановлене суддею Блажко І.О. (повний текст складено 01 квітня 2019 року),

у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання пункту кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

17.03.2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №PLOKGK від 04.07.2008. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору.

Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21476,97 дол. США, із них: 17996,74 дол. США заборгованість за кредитом; 1836,25 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 310,46 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 302,39 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 8,84 дол. США штраф (фіксована частина); 1022,29 дол. США штраф (процентна складова). Відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.02.2015 заборгованість у розмірі 21476,97 дол. США за курсом 28.29 складає 607583,45 грн.

11.10.2016 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету та підстав позову від 30.08.2018, просила визнати недійсним п.8.1. кредитного договору №PLOKGK від 04.07.2008 в частині сплати нею, як позичальником, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 цього договору.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13.06.2017 зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження./а.с.177 т.2/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22.03.2019 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №PLOKGK від 04.07.2008 у розмірі 20143,45 дол. США, що за курсом станом на 24.02.2015 складає 569858,20 грн. та пеню у розмірі 8554,61 грн.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання пункту кредитного договору недійсним - відмовлено.

Рішення районного суду в частині, якою задоволено вимоги банку, вмотивовано доведеністю неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісією, що підлягає до стягнення згідно наданого банком розрахунку на загальну суму 20143,45 дол. США (станом на 24.02.2015 569858,20 грн.), а пеня в гривневому еквіваленті на суму 8554,61 грн. Вимоги щодо стягнення штрафів з фіксованою частиною та процентною складовою задоволенню не підлягають як такі, що не передбачені умовами кредитного договору.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з підстав спливу строку позовної давності, початок перебігу якого обраховувався судом з моменту укладення кредитного договору (04.07.2008) та закінчився 04.07.2011.

Відповідач, в особі уповноваженого представника адвоката Гайтоти І.М., оскаржила рішення в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить скасувати рішення районного суду й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольнити зустрічну позовну заяву.

Вважає, що районний суд помилково не врахував висновок судової економічної експертизи №1475/1475, складений 14.12.2017 судовим експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл. проф. М.С. Бокаріуса Шейко О.М., та не врахував його усні пояснення, якими підтверджено факт застосування банком підвищеної відсоткової ставки, замість 15% річних 19,08%. Тоді як клопотання про призначення додаткової судової економічної експертизи судом не розглянуто, що є порушенням норм процесуального права.

Заперечує щодо стягнення комісії за користування кредитом у розмірі 310,46 дол. США, як такої, що не передбачена умовами договору, тому банк неправомірно розподіляв кошти, які сплачувалися ОСОБА_1 на погашення заборгованості. Вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені в розмірі 8544,61 грн., оскільки банком не надано розрахунок її нарахування.

Посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та правові позиції, висловлені Верховним Судом України в постановах від 16.11.2016 по справі №6-1746цс16, від 20.02.2019 по справі №666/4957/15-ц, вважає несправедливими положення кредитного договору, які містять умови щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 цього договору.

АТ КБ «ПриватБанк» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити в її задоволенні та заяву про розгляд справи без участі представника банку.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.09.2019, за клопотанням адвоката Гайтоти І.М., призначено у справі додаткову судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл. проф. М.С. Бокаріуса./а.с.99-100 т.3/ Судова економічна експертиза знята з виробництва без виконання, оскільки не була оплачена замовником ОСОБА_1 /а.с.102 т.3/

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Гайтота І.М. доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Гайтоти І.М., вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що 04.07.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №PLOKGK, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 04.07.2008 по 04.07.2028 включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 23199,48 дол. США на наступні цілі: у розмірі 18761,88 дол. США на придбання нерухомості, з них 18000,00 дол. США на придбання нерухомості шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 540 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 126,79 дол. США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 95,09 дол. США - для слати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 4437,60 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користуванням кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 4 по 9 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 309,11 дол. США, згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно п.5.3 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суму позову.

Пунктом 8.4 договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні./а.с.9-11 т.1/

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договорам, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується касовим ордером на суму 18 000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 87 296,40./а.с.12 т.1/.

Згідно із розрахунком банку станом на 24.02.2015 утворилась заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом 17996,74 дол. США, в тому числі прострочене тіло 175,31 дол. США; заборгованість за відсотками 1836,25 дол. США, в тому числі прострочені відсотки 1687,68 дол. США; заборгованість з комісії 310,46 дол. США, в тому числі прострочена комісія; погашено пені, в тому числі списано, 98,62 дол. США; заборгованість з пені 302,39 дол. США. Всього заборгованість за кредитом 20445,84 дол. США. Штраф (фіксована частина) 8,83 дол. США. Штраф (відсоток від суми заборгованості) 1022,29 дол. США./а.с.5-8 т.1/

Відповідно до висновку №1474/1475 судової економічної експертизи, складеного 14.12.2017 судовим експертом Полтавського відділення при Харківському НДІСЕ ім.засл. проф. М.С.Бокаріуса Шейко О.М., процентна ставка, заявлена в п.8.1 кредитного договору в системному зв`язку з положеннями п.7.3 та п.3.3 цього договору в розмірі 15% річних (1,25% на місяць на суму залишку кредиту) становить не 15%, а 19,08% річних. Розмір сукупної вартості кредиту на момент укладення договору становить 74186,40 дол. США (згідно додатку №1 до кредитного договору «Загальна вартість кредиту». Розмір показника подорожчання кредиту залежить від зміни індексу інфляції та вчасності оплати щомісячних платежів позичальником. Розмір сукупної вартості кредиту збільшений на 7,2% (без врахування впливу коефіцієнтів інфляції), згідно додатку №2 «Графік погашення кредиту» до кредитного договору. З урахуванням страхувальних платежів розрахунковий розмір сукупної вартості кредиту становить 79553,56 дол. США. У відповідності до банківської виписки по рахунку № НОМЕР_1 з меморіальними ордерами, банківської виписки по рахунку № НОМЕР_2 з меморіальними ордерами за період з 04.07.2008 по 12.05.2016 порядок сплати платежів відповідно до таблиці 3 був наступним: основний кредит, комісія, відсотки, пеня. Комісія за період з 08.08.2008 по 07.10.2014 становить 4911,37 дол. США./а.с.186-194 т.2/.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», районний суд виходив із доведеності обставин неналежного виконання відповідачем умов договору, внаслідок чого станом на 24.02.2015 утворилася заборгованість на загальну суму 20 143,45 дол. США, що включає в себе тіло кредиту, відсотки і комісію та у гривневому еквіваленті становить 569858,20 грн. З урахуванням умов договору районним судом застосовано гривневий еквівалент розміру пені, що підлягає стягненню з відповідачки на суму 8554,61 грн., та відмовлено у задоволенні вимог в частині стягнення штрафів з фіксованою частиною і процентною складовою. Висновок судової економічної експертизи №1474/1475 судом першої інстанції оцінено критично. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з підстав порушення строку позовної давності.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується частково.

Положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на розгляд його справи судом. Реалізація наведеного права має відбуватися із дотриманням строку позовної давності, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення. З огляду на практику Європейського суду з прав людини механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться у ст.261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що випливає із загального правила, встановленого ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 22.02.2017 у справі № 6-17цс17.

Як убачається із матеріалів справи, спірний правочин датований 04.07.2008 і з часу його підписання ОСОБА_1 , як позичальник, була обізнана із його змістом та мала можливість знати про стан своїх майнових прав та обов`язків. У матеріалах справи відсутні докази поважності причин пропуску строку позовної давності чи переконливі аргументи щодо наявності у неї об`єктивних перешкод звернутися за юридичною допомогою чи до спеціаліста в галузі економіки в межах встановлених законом строків, які є розумними і достатніми для захисту порушеного права.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 пропущено строк для звернення в суд із позовом без поважних на це причин. Доводи апеляційної скарги щодо недотримання при укладанні договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів» із посиланням на практику Верховного Суду України, таких висновків не спростовують, оскільки стосуються обґрунтованості вимог позову, а не поважності причин пропуску строку його подання, що є окремо визначеними підставами для відмови в його задоволенні. Із цих підстав апеляційним судом також відхиляються доводи апеляційної скарги щодо несправедливості положень кредитного договору, з якими відповідач пов`язує наявну заборгованість перед банком, а самі доводи зводяться до заперечень умов кредитування в частині розподілу коштів на сплату обов`язкових платежів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині задоволення вимог банку про стягнення з відповідача тіла кредиту, процентів, комісії та пені, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків (ст.611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінка доказів здійснюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України).

У відповідності до положень ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду також не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

З огляду на наведені норми процесуального права, висновок експерта судової економічної експертизи №1475/1475 від 14.12.2017 не є беззаперечним доказом, а його оцінка, в контексті з іншими матеріалами справи, надана районним судом правильно. Оскільки висновок судової економічної експертизи вмотивований оціночними судженнями експерта щодо не відповідності умов кредитування нормам діючого наразі законодавства він не приводить до мети експертного дослідження, а його висновки не можуть бути покладені в основу рішення.

Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують та зводяться до переоцінки відповідачем доказів на свою користь, в тому числі, особистих пояснень експерта ОСОБА_2 , наданих суду першої інстанції.

Так, апеляційним судом заслухано технічну фіксацію судового процесу від 22.03.2019, в частині допиту експерта Шейки О.М., та встановлено, що, визначаючи реальну відсоткову ставку експерт виходив із розміру 15% річних + щорічної винагороди за резервування ресурсів 4,08% + разової винагороди за надання фінансового інструменту 3,00% + страхування майна на 4% + особисте страхування 0,5%. На підставі викладеного розрахунку реальна процентна ставка визначена експертом у висновку становить 19,08%, а в усних поясненнях експерта 19,23% річних, що відповідає її розміру, визначеному в умовах договору, викладеному в додатку №1 до нього, який також погоджений позичальником./а.с.145 т.2/ Окрім того, пояснення експерта ґрунтуються на його власних припущеннях без проведення дослідження розрахунку заборгованості, в тому числі по процентах, складеного банком за процентною ставкою 15% річних, що станом на 24.02.2015 склало 18 326,25 дол. США і розмір якої відповідачем не спростовано.

Неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами справи є доводи апеляційної скарги щодо відсутності розрахунку пені, який нарахований банком на суму 302,39 доларів США, що з огляду на умови договору, стягнуто судом у гривневому еквіваленті за курсом дол. США 28.29 станом на 24.02.2015 8 554,61 грн. (302,39 дол. США х 28.29)./а.с.5-8 т.1/

Підстави вважати, що районний суд допустив порушення норм процесуального права та не розглянув клопотання про проведення додаткової судової економічної експертизи відсутні, оскільки у його задоволенні судом відмовлено, що зафіксовано у протоколі судового засідання від 22.03.2019./а.с.18-19 т.3/

Крім того, в апеляційному суді за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Гайтоти І.М. була призначена судово-економічна експертиза, що не проведена з вини особи, яка про неї заявила, тому посилання в апеляційній скарзі на неповноту з`ясування обставин та порушення норм процесуального права не заслуговують на увагу.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність стягнення комісії за користування кредитом, як такої, що не обумовлена умовами кредитного договору, то апеляційний суд з такими доводами погоджується. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині стягнення комісії, зменшивши розмір загальної суми стягнення на 310,46 дол. США (розмір комісії згідно заявлених вимог) та судових витрат пропорційно до задоволення вимог скарги. В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково (93,7%) розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за подачу позову підлягає зменшенню із 3 654,00 грн. до 3423,80 грн. (93,7% від задоволених вимог АТ КБ «ПриватБанк»).

Пропорційно до задоволення вимог апеляційної скарги, із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати за апеляційну скаргу в розмірі 345,30 грн.

Керуючись ст.ст. 367,368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 березня 2019 року скасувати в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» комісії за користування кредитом в розмірі 310,46 доларів США та в частині визначення загальної суми стягнення із 20 143,45 доларів США, що за курсом станом на 24.02.2015 складає 569858,20 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення комісії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №PLOKGK від 04.07.2008, укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у розмірі 19 832,99 доларів США, що за курсом станом на 24.02.2015 складає 561 075,29 грн., та пеню у розмірі 8554,61 грн.

Зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» із 3 654,00 грн. до 3 423,80 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3423,80 грн. судового збору.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 345,30 грн. судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.01.2020.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді Т.О. Кривчун

О.В. Чумак