Справа № 361/7501/18
Провадження № 2/361/196/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області ЖЕК 2 про зміну договору найму житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив змінити договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 , визнати ОСОБА_1 наймачем окремої ізольованої кімнати площею 17,9 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м, позначену у технічному паспорті цифрою 2, у квартирі АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 - наймачем окремої ізольованої кімнати площею 12,2 кв.м, позначену у технічному паспорті цифрою 3, у квартирі АДРЕСА_1 , залишення у спільному користуванні коридору, вбудованої шафи, кухні, ванни кімнати, вбиральні у квартирі АДРЕСА_1 .

Свій позов обґрунтовував тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради депутатів трудящих від 27 листопада 1978 року за № 401 батькові позивача ОСОБА_5 було видано ордер № 831 від 30 листопада 1978 року на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на склад сім`ї із чотирьох осіб: ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_6 , сини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Квартира не приватизована та перебуває у комунальній власності Броварської міської ради.

У 1992 році ОСОБА_4 виселився з квартири у зв`язку з переїздом на постійне проживання в інший населений пункт. З цього часу в квартирі залишилися проживати батьки позивача та сам позивач.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис за № 741 від 10.10.2013 р, а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис за № 476 від 02.06.2015 р.

Позивач вказує, що він доглядав батьків до самої смерті, опікуючись їх побутом, придбанням ліків тощо.

Позивач має статус ветерана війни учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 03 грудня 2015 року.

Після смерті батька ОСОБА_1 залишився у квартирі один. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 29.09.2015 року № 575 (пункт 3) його було визнано наймачем за раніше укладеним договором найму на кв. АДРЕСА_1 замість попереднього наймача ОСОБА_5 у зв`язку зі смертю останнього.

Відповідач у справі ОСОБА_4 більше двадцяти років проживав у м.Запоріжжі. Як вбачається з відповідей районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 22.11.2017 р. № 1419/01-26/01 та від 12.03.2018 р. за № 0285/01-26/01 на запити Управління комунальної власності Броварської міської ради та Виконавчого комітету Броварської міської ради, він був уповноваженим квартиронаймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка була приватизована у 1997 році, зареєстрований за вказаною адресою був з 19.11.1976 р. по 13.08.2002 р.

Після повернення ОСОБА_1 додому після закінчення участі в антитерористичній операції, відповідач ОСОБА_4 приїхав до Броварів та попросив брата зареєструвати його у квартирі, оскільки своє житло подарував колишній жінці, і тому не має зареєстрованого місця проживання.

10 жовтня 2015 року ОСОБА_4 згідно заяви позивача був зареєстрований у спірній квартирі, при цьому він запевняв, що це буде саме реєстрація, а не фактичне проживання, оскільки, за його словами, він і надалі буде проживати у Запоріжжі. Дійсно після проведення реєстрації ОСОБА_4 повернувся до м.Запоріжжя.

У червні 2016 року відповідач ОСОБА_4 приїхав у Бровари і повідомив позивача, що віднині буде в квартирі проживати, бо має на це повне право.

У позивача з відповідачем склалися вкрай неприязні стосунки, оскільки, оселившись у квартирі, як член сім`ї наймача, ОСОБА_4 не захотів брати участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території, оплаті комунальних послуг, у ремонті квартири, не дав згоди на реєстрацію у квартирі дружини позивача ОСОБА_7 .

Позивач зазначив, що вони із відповідачем спільного господарства не ведуть, у кожного з них свій побут і свій бюджет. Ні за визначенням Сімейного кодексу України, ні за визначенням Житлового кодексу Української РСР вони не є сім`єю, і ОСОБА_1 не бажає, щоб надалі ОСОБА_4 продовжував залишатися членом сім`ї наймача.

В квартирі зареєстровано двоє осіб: відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Також у квартирі проживає дружина позивача ОСОБА_7 .

Загальна площа квартири відповідно до технічного паспорту становить 52,5 кв.м, житлова 30,1 кв.м, при цьому житлова кімната, позначена у технічному паспорті цифрою 2 має площу 17,9 кв.м, житлова кімната, позначена цифрою 3 - 12,2 кв.м. Станом на тепер ОСОБА_4 займає житлову кімнату площею 17,9 кв.м., а позивач разом з дружиною житлову кімнату площею 12,2 кв.м. Але такий порядок користування квартирою був не завжди: з 1992 року позивач займав у квартирі кімнату площею 17,9 квм, а його батьки - кімнату площею 12,2 кв.м. Повернувшись із зони АТО восени 2015 року, ОСОБА_1 розпочав робити в квартирі ремонт і першою відремонтував кімнату площею 12,2 кв.м та коридор, та почав збирати гроші на ремонт більшої кімнати. Брат, який у червні 2016 року, приїхав до м.Бровари із м.Запоріжжя, зайняв кімнату площею 17,9 кв.м, і тепер вважає її своєю.

Натомість, на думку позивача, кімната площею 17,9 кв.м. має бути виділена у користування йому з огляду на такі обставини: вказану кімнату він використовував для свого проживання з 1992 по 2015 рік, тобто 23 роки поспіль; проживаючи разом з батьками, опікувався ними, придбавав за свої кошти для них ліки, доглядав за ними під час хвороб, тобто піклування про батьків повністю лягло на його плечі, брат же ніякої допомоги батькам ніколи не надавав; дружина позивача не має у м.Бровари власного житла; ОСОБА_4 використав своє право на приватизацію житла, оскільки на його ім`я була приватизована квартира у м.Запоріжжі, а у спірній квартирі вважає, що оселився обманним шляхом.

Як наймачем, ОСОБА_1 укладено договори на надання житлово-комунальних послуг, власним коштом він сплачував до травня 2018 року всі рахунки за всі житлово-комунальні послуги, незважаючи на надану йому державою пільгу як учаснику бойових дій.

30 листопада 2018 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07 лютого 2019 року. (а.с. 34)

21 грудня 2018 року надійшов лист за № 2-15/4861 із виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про наступне, відповідач посилається на те, що статтею 104 Житлового кодексу України передбачено право члена сім`ї наймача вимагати укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього кодексу. Згідно зі статтею 63 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї або кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Отже, приміщення, на яке позивач просить укласти з ним окремий договір найму, відповідає цим вимогам. Інша кімната, яку він просить залишити в користуванні відповідача, теж відповідає цим вимогам. Всі кімнати квартири є ізольованими.

В статті 63 Житлового кодексу України також чітко визначається, які приміщення не можуть бути самостійним предметом договору найму. Це жилі приміщення, які є ізольованими, проте за розміром менші від встановленого для надання одній особі.

Згідно зі статтею 48 Житлового кодексу України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається для даної місцевості, а саме, рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. На даний час рівень середньої забезпеченості громадян області жилою площею визначається Постановою виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів та Президії обласної ради професійних спілок від 08.07.1991 року № 112, та становить 9 кв.м. житлової площі на одну особу.

Площа кімнати, на яку позивач просить укласти окремий договір найму (склад сім`ї - 2 особи) складає 17,9 кв.м. Площа кімнати, на яку позивач просить укласти договори найму з відповідачем складає 12,2 кв.м. Отже, це не менше ніж розмір, передбачений чинним Житловим законодавством для надання особі.

До того ж Постанова Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2, роз`яснює судам, що поділ не може бути допущеним, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. В даному випадку поділ не призводить до такого погіршення житлових умов ні позивача, ні відповідача. Отже, виконком Броварської міської ради не має підстав заперечувати проти задоволення даного позову. (а.с.42-44)

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі. Суду надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 повністю заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позов є необгрунтованим та не доведеним. Суду пояснив, що відповідач ОСОБА_4 наразі проживає разом із цивільною дружиною та користується кімнатою площею 17,9 кв.м. у спірній квартирі, зробив там відповідні облаштування. Був вселений у вказану кімнату за згодою брата ОСОБА_1 .

Представник відповідача виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, до суду подано лист про можливість розгляду справи у відсутності представника.

Представник відповідача Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора 2 в судове засідання не з`явився, до суду подано лист про можливість розгляду справи у відсутності представника.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що між братами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виник спір щодо користування кімнатами у квартирі, де вони раніше проживали із своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Їй відомо, що ОСОБА_1 хоче бути повністю власником всієї квартири. Суду повідомила, що ОСОБА_4 після армії, приблизно у 1992-1993 році повернувся до вказаної квартири, одружився та поїхав проживати у м.Запоріжжя, там же розлучився та вдруге одружився. Проживав у м.Запоріжжя до 2015 року, часто приїжджав до своїх батьків, так як із другою дружиною вони торгували продуктами, то заїжджав до своїх батьків, завозив їм продукти харчування. Коли матері потрібні були кошти на придбання ліків, він їх вислав. У 2015 році ОСОБА_1 надав дозвіл своєму братові ОСОБА_4 на реєстрацію у квартирі. Після реєстрації ОСОБА_4 почав проживати у квартирі. ОСОБА_1 проживав та зробив ремонт у маленькій кімнаті квартири, а потім на прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_1 допомагав зробити ремонт у великій кімнаті де проживав ОСОБА_4 . Свідок суду пояснила, що між братами існує спір і щодо користування іншими приміщеннями у квартирі. Ще коли батьки були живі і з ними проживали діти, вони користувались квартирою наступним чином, у маленькій кімнаті проживали батьки, а у більшій жили двоє братів. Потім коли ОСОБА_9 поїхав у м.Запоріжжя, батьки так і проживали у маленькій кімнаті, а ОСОБА_10 залишився проживати у великій.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що у спірній квартирі проживали сім`я ОСОБА_12 . Після смерті батьків між братами виникли неприязні відносини, оскільки вони не дійшли згоди щодо користування квартирою. Після смерті батьків ОСОБА_4 повернувся проживати у квартиру. ОСОБА_4 проживає у великій кімнаті квартири, Володимир у маленькій. Їй відомо, що ОСОБА_1 пропонував братові відплатити вартість частини у квартирі, і щоб той виїхав з неї, або ж навпаки, але ОСОБА_4 не погодився, і також не погоджується на приватизацію квартири.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що у спірній квартирі вона останній раз була у 2015 році коли померла ОСОБА_6 . Остання хворіла на цукровий діабет, то їй потрібен був догляд та необхідно було робити уколи. Вона з ОСОБА_10 постійно доглядала за ОСОБА_6 . На час коли вона приходила провідувати ОСОБА_6 , остання проживала у маленькій кімнаті квартири, а Володимир займав велику.

Суд вислухавши позивача, представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради депутатів трудящих від 27 листопада 1978 року за № 401 батькові позивача ОСОБА_5 було видано ордер № 831 від 30.11.1978 року на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на склад сім`ї із чотирьох осіб: ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_6 , сина ОСОБА_4 , сина ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис за № 741 від 10.10.2013 р. (а.с. 18)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис за № 476 від 02.06.2015 р. (а.с. 19).

Позивач має статус ветерана війни учасника бойових дій, що посвідчується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 03 грудня 2015 року. (а.с. 8)

Згідно п. 3 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 29 вересня 2015 року № 575 ОСОБА_1 було визнано наймачем за раніше укладеним договором найму на кв. АДРЕСА_1 замість попереднього наймача ОСОБА_5 у зв`язку зі смертю останнього та за згодою повнолітніх членів сімї. (а.с. 15)

З відповідей районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 22.11.2017 р. № 1419/01-26/01 та від 12.03.2018р. за № 0285/01-26/01 на запити Управління комунальної власності Броварської міської ради та Виконавчого комітету Броварської міської ради, ОСОБА_4 був уповноваженим квартиронаймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка була приватизована у 1997 році бюро приватизації державного житлового фонду Запорізької дирекції залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця, зареєстрований за вказаною адресою був з 19.11.1976 р. по 13.08.2002 р. (а.с. 16-17)

В судовому засіданні встановлено, 10 жовтня 2015 року ОСОБА_4 за згодою свого брата ОСОБА_1 , був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 за вказаною адресою був зареєстрований 13 грудня 1992 року, про що свідчить довідка форми № 3 виданої 05 жовтня 2017 року за № 189 Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційної контори -2. (а.с.10)

07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 зареєстрований шлюб у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1035, про що видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 . (а.с. 20)

В акті обстеження житлово-побутових умов від 11 травня 2018 року складеного депутатом ОСОБА_15 зазначається, про те, що за адресою АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_1 є наймачем та ОСОБА_4 , - брат, але фактично проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 дружина, ОСОБА_4 та ОСОБА_16 . ОСОБА_1 займає кімнату 12, 2 кв. АДРЕСА_4 ., ОСОБА_4 займає кімнату 17,9 кв.м. (а.с. 21)

Між ОСОБА_1 та комунальними службами м. Бровари укладені договори на послуги з утримання будинків,споруд та прибудинкової території від 16 січня 2018 року (а.с. 22-23), про користування електричною енергією від 23 січня 2018 року (а.с.24-25), про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та ліквідації аварії у внутрішньобудинкових мереж (а.с.26-27)

Як вбачається із технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа квартири становить 52,5 кв.м, житлова 30,1 кв.м, житлова кімната, позначена у технічному паспорті цифрою 2 має площу 17,9 кв.м, житлова кімната, позначена цифрою 3 - 12, 2 кв.м. (а.с. 11-13)

В судовому засіданні під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 з жовтня 2015 року займає житлову кімнату площею 17,9 кв.м., а позивач ОСОБА_1 разом з дружиною житлову кімнату площею 12,2 кв.м.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні.

Будь-яких договорів під час вселення, реєстрації відповідача до вищезазначеної квартири щодо піднайму або тимчасовості його проживання не укладалось.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 вселився до спірної квартири як брат наймача квартири - ОСОБА_1 , був зареєстрований з тих пір у квартирі та постійно в ній мешкав та мешкає дотепер.

Реєстрація відповідача ОСОБА_4 у спірній квартирі свідчить про те, що він вселився у квартиру зі згоди свого брата ОСОБА_1 , наймача квартири.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до частини першої статті 104 ЖК України, член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення: кухня, коридор, комора тощо, (ч. 1 ст. 63 ЖК України).

Так, у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України роз`яснено, що в силу статті 104 ЖК Української РСР суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак, поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Оскільки, судом встановлені обставини справи, а саме, що між сторонами фактично встановлений інший порядок користування спірними житловими приміщеннями, зокрема, що з жовтня 2015 року ОСОБА_4 користується кімнатою площею 17,9 кв.м., а ОСОБА_1 кімнатою площею 12,2 кв.м., а саме такий порядок користування був тимчасовим (у зв`язку із проведеним ремонтом позивачем у меншій кімнаті) або існувала інша домовленість щодо користування кімнатами в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в межах заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області ЖЕК 2 про зміну договору найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 , визнання ОСОБА_1 наймачем окремої ізольованої кімнати площею 17,9 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м, позначену у технічному паспорті цифрою 2, у квартирі АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 - наймачем окремої ізольованої кімнати площею 12,2 кв.м, позначену у технічному паспорті цифрою 3, у квартирі АДРЕСА_1 , залишення у спільному користуванні коридору, вбудованої шафи, кухні, ванни кімнати, вбиральні у квартирі АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційної суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.