Справа № 452/2830/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" грудня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді Карнасевич Г.І.,

секретаря Малиновської А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Процайла В.Я.,

представника відповідача Самбірської міської ради - Добрянського І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірської міської ради Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28 вересня 2020 року звернувся до суду з позовом до

Самбірської міської ради Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на індивідуальний житловий будинок загальною площею 102,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у 1990 році його батько, ОСОБА_2 , здійснив будівництво гаражу в АДРЕСА_1 . Протягом 1991 року здійснив реконструкцію даного гаражу в індивідуальний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. До дня смерті проживав в цьому будинку. Оскільки за час свого життя батько не оформив право власності на даний житловий будинок, він не має можливості здійснити його переоформлення на себе.

З 2003 року по даний час, він добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується даним нерухомим майном, а саме індивідуальним житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , доглядає за ним, утримує його, хоче здійснити його ремонт.

У зв`язку з відсутністю технічної документації, на його замовлення 07.09.2020 року виготовлено технічний паспорт на даний індивідуальний житловий будинок.

Інших володільців або правонаступників немає, відповідачем по справі за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування, тобто, у даному випадку відповідачем є Самбірська міська рада Львівської області.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

А тому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на індивідуальний житловий будинок, загальною площею 102,2 м.кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Процайло В.Я. в судовому засіданні позов підтримав, посилався на обставини, викладені у позовній заяви, просив позов задовольнити.

Пояснив, що будинок повністю завершений будівництвом.В ньому проживає його сім`я

майже 20 років.

Представник відповідача Самбірської міської ради Львівської області Добрянський І.І. в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку, використовується за цільовим призначенням.

Суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наявних у суду матеріалів, виходячи з наступного.

Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пункті 9 Постанови Пленуму ВС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не зі своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Судом встановлено, що у 1990 році батько позивача, ОСОБА_2 здійснив будівництво гаражу в АДРЕСА_1 . Протягом 1991 року здійснив реконструкцію даного гаражу в індивідуальний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Оскільки за час свого життя він не оформив право власності на даний житловий будинок, тому на даний час немає можливості здійснити його переоформлення.

Відтак, з 2003 року по даний час позивач добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується даним нерухомим майном, а саме індивідуальним житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , доглядає за ним, утримує його, хоче здійснити його ремонт.

У зв`язку з відсутністю технічної документації, на замовлення позивача 07.09.2020 року виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом з тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Аналогічна позиція зазначена Верховним судом у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 18 грудня 2019 року по справі № 645/2540/17-ц.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, згідно п. 1) та п.2) ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

У відповідності до п. 9) ч.1 ст. 27 зазначеного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Ураховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, проживає в ньому та доглядає за ним, утримує його, тому за ним слід визнати право власності на індивідуальний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю з правом реєстрації в органах які здійснюють державну реєстрацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: індивідуальний житловий будинок, загальною площею 102,2 м.кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя