Справа № 575/1656/19
Провадження № 2/575/37/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2020 р. смт. Велика Писарівка
Великописарівський районний суд Сумської області
в складі: судді В`юник Н.Г.
за участю секретаря Кузьменко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням у зв`язку з визнанням особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач просить ухвалити рішення суду, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачці на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2007 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, будучи зареєстрованою в даному будинку, фактично там не проживає (фактично і не заселялась), місце її проживання позивачці невідоме. Весь тягар утримання домоволодіння лежить на позивачці, її доходи складаються лише з пенсії за віком, а наявність реєстрації ОСОБА_2 у даному будинку, позбавляє її можливості оформити соціальні пільги на утримання житла.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, але до суду надійшла її письмова заява з проханням слухати справу в її відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення суду.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України за місцем її реєстрації, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але не бажає з`являтися до суду, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2007 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Великописарівської державної нотаріальної контори Перлік Т.М., власником житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (а.с.5).
Згідно Витягу з Державного реєстру правочинів, договір купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2007 року зареєстрований за номером правочину №2441804 (а.с.6).
Даний житловий будинок зареєстрований за власником ОСОБА_1 за реєстраційним номером 16043870 від 22.01.2008 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2007 року, ВКА №032300, Великописарівська держнотконтора, реєстр 2134, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8).
Згідно довідки, виданої виконкомом Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області за №2977 від 18 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_1 , та має такий склад зареєстрованих осіб за вказаною адресою: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12-13).
Згідно акту опитування свідків про фактичне проживання ОСОБА_2 від 26.12.2019, остання, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , за даною адресою фактично не проживає (а.с.10).
Рахунки про оплату комунальних послуг сформовані на ім`я позивачки - ОСОБА_1 (а.с.14-15).
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Визначальним критерієм для застосування ст.391 ЦК України є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ЦК України).
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Дане правило визначено у ст. 150 ЖК України.
Відповідно до ст. 156 ч. 1 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї можуть бути інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на майно, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів його сім`ї на користування цим будинком.
З матеріалів справи слідує, що відповідачка не є членом сім`ї позивачки.
Згідно п. 34 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року - право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (членів його сім`ї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям його з реєстрації.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідачка фактично не проживає у будинку, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає.
Реєстрація відповідачки у вказаному житловому будинку створює перешкоди позивачці у користуванні та розпорядженні належним їй майном.
Отже, суд вважає, що відповідачка втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 ,а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 3, 4, 10, 12, 13, 81, 82, 89, 128, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 282, 284, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України ст.ст. 150, 156 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням у зв`язку з визнанням особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану в АДРЕСА_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці ст.Кочетівка Мічурінського району Тамбовської області, зареєстрованій та проживаючій в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великописарівський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. В`юник