Справа № 419/2139/20
Провадження № 2/419/439/2020
16 грудня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,
за участю: секретаря Московченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі, проте тривалий час, а саме з 2015 року в ній не проживає. Вона є людиною похилого віку, єдиним джерелом для існування є пенсія, реєстрація відповідача позбавляє власницю права на отримання субсидії на сплату комунальних послуг. На усі прохання позивача щодо звільнення приміщення та зняття з реєстрації, відповідач ніяким чином не реагує, таким чином у добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за вказаною адресою, тому позивач через свого представника вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 3).
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки, суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с. 30).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив наступне.
ОСОБА_2 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 8) та технічним паспортом на квартиру (а.с.9-11).
ОСОБА_4 зареєстрований у вищевказаній квартирі, що підтверджується копією домової книги (а.с. 12-17), проте фактично у квартирі не мешкає більше трьох років, що підтверджується актом від 09.10.2020 року складеним депутатом Новоайдарської селищної ради (а.с. 18).
З пояснень представника позивача вбачається, що у добровільному порядку відповідач ОСОБА_3 не знімається з реєстрації за вказаною адресою, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, в тому числі можливістю оформити субсидію.
Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, а відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що і має місце у даному конкретному випадку.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Щодо судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, відповідно до ч. 1 та п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але неменше 0,4 ставки від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто в розмірі 840,80 грн. (згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2020 року складає 2102 грн. на місяць, 2102 х 0,4 = 840,80 грн.)). Враховуючи, наведене та зважаючи на ціну позову, вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 4, 12 - 13, 81- 82, 141, 247 ЦПК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 14.01.2005 року Новоайдарським РВ УМВС України в Луганській області, місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідн. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 суму судових витрат в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий В. Б. Мартинюк