Справа № 308/1477/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.12.1981 року.

Спільне проживання сторін разом є не можливим, за роки шлюбного життя відповідач не бажав йти на взаємні поступки, неповага до установлених звичних умов життя, відповідати за всі сімейні невдачі та спільного розподілупохвал та успіху. Відповідач намагався нав"язати своє бачення , постійно встановлював грузинські правила, на що позивач погоджувалася задля спільного мирного життя. Відповідач припускався аморальних вчинків, допускав фізичні образи щодо позивачки, зловживає спиртними напоями. Також, 02.01.2020 року відповідач знявся з реєстрації місця проживання та виїхав до Російської Федерації, що робить не можливим подальше існування шлюбу.

Спільних дітей у сторін немає, майно також відсутнє. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, а тому його збереження буде суперечити їх спільним інтересам.

Таким чином,позивач вважає продовження шлюбних відноси недоцільним, і шлюб бажає розірвати.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд уважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд прийшов до наступних висновків.

Як встановлено по справі, 26.12.1981 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складено актовий запис за № 930 від та видано Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.12.1981.

Як встановлено згідно пояснень позивача в позовній заяві, за роки шлюбного життя відповідач не бажав йти на взаємні поступки, проявляв неповагу до установлених звичних умов життя, відповідати за всі сімейні невдачі та спільного розподілу похвал та успіху. Також, відповідач намагався нав"язати позивачці своє бачення , постійно встановлював грузинські правила, на що позивач погоджувалася задля спільного мирного життя. Відповідач припускався аморальних вчинків, допускав фізичні образи щодо позивачки, зловживає спиртними напоями. Крім того, 02.01.2020 року відповідач знявся з реєстрації місця проживання та виїхав до Російської Федерації, що робить не можливим подальше існування шлюбу.

Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим, про що свідчить зміст позовної заяви.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати, задоволивши позов.

Керуючись ст. ст. 24, 112 СК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений 26.12.1981 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Ужгородським міським відділом РАЦС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складено актовий запис за № 930 від та видано Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.12.1981 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держависудовий збір в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук