Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«24» квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Лань М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Першої львівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (після реорганізації - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Першої львівської державної нотаріальної контори, в якій просить суд постановити рішення, яким зняти арешт з майна, який був накладений державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції на підставі постанови №525/Л про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 жовтня 2000 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 22 липня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу оформлено договір дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою. Відповідно до даного договору ОСОБА_2 подарувала, йому, ОСОБА_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, площею 0,0241 га.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності він, ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, площею 0,0241 га.

При отриманні вищезазначених витягів, які надав приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу, йому повідомили, що згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все його майно накладено арешт на підставі постанови 525/Л Шевченківського ВДВС районного управління юстиції від 20.10.2000.

Тобто, даний факт створює перешкоди у здійсненні ним права володіти користуватися та розпоряджатися вищезазначеним майном, та майбутнім майном, яке він збирається придбати.

Для з`ясування всіх деталей та матеріалів справи він звернувся у Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області із заявою, в якій просив зняти арешт з майна.

13 грудня 2019 року він отримав відповідь з Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 06.12.2019, в якій повідомляється про те, що матеріали виконавчого провадження знищенні за терміном зберігання відповідно до п.9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008. Проте виконавцем не вчинено дій щодо зняття накладеного арешту на майно при закінченні вказаного виконавчого провадження.

Він, ОСОБА_1 , не має будь-якої інформації щодо заборгованості, на підставі якої Шевченківським ВДВС районного управління юстиції було накладено арешт на його майно.

Вважає, що арешт та заборона здійснення відчуження всього майна, яке йому належить є безпідставним, оскільки у Шевченківському ВДВС м. Львова відсутні документи, які б стверджували наявність підстав для його накладення. У зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Ухвалою суду від 27 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У визначений в ухвалі від 27 грудня 2019 року строк від відповідачів відзив не надійшов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, місце та дату розгляду справи. Однак, з матеріалів справи вбачається, що він просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та не подав відзив.

Представник Першої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та не подав відзив.

У відповідності до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :07:003:0293, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17,18).

З копії постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові Лотошинського Р.Б. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 жовтня 2000 року вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №1-60, виданого 10 травня 2000 року, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить ОСОБА_1 (а.с.9).

З відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 27 вересня 2019 року вбачається, що згідно з даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 27 вересня 2019 року на виконанні у відділі не перебуває та не перебувало жодних виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 .

З відповіді №В-4/53142 Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06 грудня 2019 року на заяву позивача ОСОБА_1 вбачається, що згідно з інформаційної довідки з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25 жовтня 2000 року відповідно до виконавчого листа №1-60, виданого 10 травня 2000, про конфіскацію майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 . Матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання відповідно до п. 9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби №2274/5 від 25.12.2008 за терміном зберігання.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону).

Згідно з ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Скориставшись своїм правом, позивач просить зняти арешт з майна, оскільки це унеможливлює реалізацію його прав як власника.

Нормами ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання виконавчого листа №1-60, виданого 10 травня 2000 року, а виконавче провадження на даний час на виконанні не перебуває, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,80,81, 259,263,264,265,280-282 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 328 ЦК України, ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №525/Л від 20 жовтня 2000 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Першої львівської державної нотаріальної контори.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники процесу:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), , адреса: м. Львів, вул. Котлярська, 6;

відповідач: Перша львівська державна нотаріальна контора, знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського, буд. 6, .

Суддя Д. Б. Глинська