КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3138/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Спеней О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року в справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

23 липня 2018 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» звернулось у суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з нього суми в розмірі 147 152,80 грн, як відшкодування шкоди та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 207,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 травня 2016 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 та за участю автомобіля «BMW», під керування водія ОСОБА_1 . 18 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №АС № 010149, предметом якого є майнові інтереси страхувальника. У результаті ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, а застрахований автомобіль зазнав механічних ушкоджень. 23 березня 2017 року до страхової компанії звернувся ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування. 31 березня 2017 року на підставі Страхового акту здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 137 525,73 грн., та 19 червня 2017 року на підставі Страхового акту було здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 9 627,07 грн. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування становить 147 152,080 грн. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 24 лютого 2018 року відповідачем було отримано вимогу про відшкодування шкоди, однак дана вимога залишилася без виконання.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 147 152,80 грн., судовий збір в розмірі 2 207,29 грн.

Не погодившись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу та просив його скасувати. При цьому зазначав, що він вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року був засуджений за ч.2 ст. 286 КК України за скоєння ДТП. В процесі розгляду справи ним було погашено потерпілому ОСОБА_2 906 640 грн, як моральної, так і матеріальної шкоди і, на його думку, в цю суму увійшли кошти і на відновлювальний ремонт автомобіля потерпілого. А тому, він не зобов`язаний відшкодовувати виплачене Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 на користь позивача, просив відмовити у задоволені позову.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» подало на неї відзив, в якому зазначали, що рішення суду є законним та обгрунтованим і правових підстав до його скасування та задоволення апеляційної скарги відповідача не вбачається.

При цьому вказували, що апеляційна скарга побудована лише на припущеннях, оскільки страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль потерпілому ОСОБА_2 було відшкодовано позивачем, а відповідач не надав суду жодного доказу в підтвердження відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль ОСОБА_2 .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 147 152,80 грн, судовий збір в розмірі 2 207,29 грн суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог .

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального права дивлячись на таке.

Судом встановлено, що 18 квітня 2016 року між Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС №010149, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, пов`язані з користуванням транспортним засобом Skoda, номерний знак НОМЕР_1 .

21 травня 2016 року по пр. Броварському у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Skoda, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 та автомобіля BMW, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

09 жовтня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4-ри роки з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2-а роки. На підставі , якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами підлягає реальному виконанню.

Позов потерпілого ОСОБА_2 задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду 120 567 грн та моральну 30 000 грн.

Внаслідок ДТП застрахований автомобіль Skoda, номерний знак НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Згідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту та на підставі заяви ОСОБА_2 про вплату страхового відшкодування страхувальнику позивачем у даній справі Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» було виплачено відповідні суми 137 526,73 грн та 9 627,07 грн (а.с.46,58) страхового відшкодування шляхом перерахування платіжними дорученнями №896 від 31 березня 2017 року та №1709 від 19 червня 2017 року ТОВ « ВІДІ Автострада» за ремонт автомобіля.

За правилами до статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

За обставинами справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди сталося пошкодження автомобіля, застрахованого ОСОБА_2 добровільного страхування наземного транспортного засобу.Страховиком (позивачем) було виплачено страхове відшкодування. 30 січня 2018 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» на адресу ОСОБА_1 - відповідача у даній справі надіслано вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На претензію позивача , відповідач, який винний в ДТП, збитки не відшкодував. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом до водія автомобіля, як винної в ДТП особи, про відшкодування збитків у порядку суброгації.

Позов судом першої інстанції був задоволений.

За правилами п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи - це означає, що суд не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи, або дослідив факти, не передбачені такою нормою. Прогалина у встановленні істотних для справи обставин або дослідження обставин, не передбачених нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, обумовлена неправильним установленням предмета доказування. Обставини, які мають значення для справи, - це ті обставини, які згідно із законом породжують, змінюють або зупиняють права і обов`язки, тобто юридичні факти, а також обставини, яким значення юридичних фактів надається судом при вирішенні спору.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядаючи спір встановив обставини у справі відносно гр. ОСОБА_4 , який не є стороною у справі і до спору, який виник між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_1 будь-якого відношення не має. В той же час, матеріальну шкоду суд стягнув з ОСОБА_1 . Тобто, обставини, що мають значення для справи викладені в мотивувальній частині відносно гр. ОСОБА_4 , а резолютивна частина стосується відповідача ОСОБА_1 . Отже, мотивувальна частина рішення не відповідає його резолютивній частині.

За таких обставин, за неповно встановлених обставин, які мають значення для справи, неправильним визначенням, відповідно до встановлених судом обставин, правовідносин, призвело до неправильного вирішення справи, тому відповідно до статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування». З ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» слід стягнути витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 147 152,80 грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати, понесені позивачем Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, та висновків суду щодо задоволення позовних вимог, необхідно віднести на відповідача ОСОБА_1 у розмірі 2 207,29 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача, які він підтримав в суді апеляційної інстанції, з приводу того, що ним погашено потерпілому ОСОБА_2 906 640 грн, як моральної, так і матеріальної шкоди і, що в цю суму увійшли кошти і на відновлювальний ремонт автомобіля потерпілого, а тому, він не зобов`язаний відшкодовувати виплачене Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 на користь позивача, що підтверджується вироком суду від 09 жовтня 2017 року та не врахування судом першої інстанції цих обставин, що призвело до неправильного вирішення справи та подвійного стягнення суми, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Так, потерпілий від ДТП ОСОБА_2 звертаючись до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» про виплату страхового відшкодування за пошкоджений в ДТП автомобіль, листом від 27.11.2018 (а.с.237) повідомив товариство, що він не пред`являв вимог до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль. Кошти у розмірі 1 057 207,49 грн., які він отримав в процесі розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 були спрямовані на його (потерпілого) лікування, реабілітацію та протезування. За вироком суду на його користь було стягнуто 120 000 грн на медичні витрати, а 30 000 грн моральної шкоди, чого не заперечував в судовому засіданні по даній справі і відповідач.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» за пошкоджений автомобіль ОСОБА_2 було виплачено відповідно 31.03.2017 та 19.06.2017, про що достеменно було відомо відповідачу, а вирок суду постановлено 09.10.2017.

Отже, докази, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень проти позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» про стягнення з нього 147 152,80 грн та відшкодування ним матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль ОСОБА_2 не підтверджують ці обставини, а лише їх спростовують та підтверджують не погашення відповідачем цієї суми.

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку,що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 147 152,80 грн та судовий збір 2 207,29 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: