Справа № 219/4745/16-ц
Провадження № 2/219/10/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2020 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Азямової О.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 69 101,47 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 378 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28 серпня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язаний за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.04.2016 року має заборгованість в розмірі 69 101,47 гривень, яка складається з наступного: 22 478,98 гривень заборгованість за кредитом; 41 760,75 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 095 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 3 266,74 гривень штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2016 вказана цивільна справа розподілена судді Харченко О.П.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.08.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р НОМЕР_2 , МФО № 305299) заборгованість у розмірі 64 239 (шістдесят чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 73 коп. за кредитним договором б/н від 28.08.2010 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у сумі 22 478 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 98 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 41 760 (сорок одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 75 коп., судовий збір у сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

02.09.2016 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 04.08.2016 року по справі № 219/4745/16-ц, у якій відповідач вказує, що копію заочного рішення він отримав поштою 25.08.2016 року, просив суд скасувати вказане заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку (а.с.61-62).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2016 року заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено. Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.08.2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2018 року зупинено провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до прийняття рішення Артемівським міськрайонним судом Донецької області по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, та набрання судовим рішенням законної сили (арк.с.191 том 1).

22.10.2019 на підставі розпорядження в. о. керівника апарату Артемівського міськрайонного суду № 897 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із припиненням повноважень судді Харченко О.П., справа передана для розгляду судді Шевченко Л.В.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.11.2019 року, яке набрало законної сили 10.12.2019, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено (а.с.198-200).

24 та 26 грудня 2019 року від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2019 вказану цивільну справу прийнято до провадження судді, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та поновити провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового засідання.

02.03.2020 ухвалою суду зобов`язано позивача надати оригінал анкети-заяви від 28.08.2010, підписаної ОСОБА_1 (арк.с.225). За повідомленням представника позивача ОСОБА_2 надати оригінал неможливо, оскільки документи знаходяться у Донецькому архіві (арк..с.233 том 1).

Розгляд справи декілька разів відкладався, у тому числі і у зв`язку із запровадженням карантинних заходів щодо захворювання на Сovid-19.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Танких Д.В. не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, про що раніше надавав суду заяву (вх. № 37970) в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву.

Позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив представника позивача надати докази поповнення відповідачем 23.12.2015 своєї картки в терміналі самообслуговування в м. Артемівськ (тепер Бахмут) вул. Торгова, 1 у Супермаркеті Сільпо, оскільки вважав, що такого бути не може і це помилково вказано позивачем у розрахунку заборгованості з метою що відповідач користувався карткою і після закінчення її терміну.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно копії статуту у новій редакції ПАТ КБ «ПриватБанк» за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.38).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, ПАТ КБ «ПриватБанк» знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50.

Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк» внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.37).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що 28.08.2010 відповідачем ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої відповідачу була видана кредитка картка «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» (а.с.7 том 1). У заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Разом з тим, анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов договору. До позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання анкети-заяви 28.08.2010 року, відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяг з яких долучено до позовної заяви.

У заяві позичальника від 28 серпня 2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Умови та правила надання банківських послуг, які визначають тарифи та умови кредитування, та додана до позовної заяви (арк.с.8-10) не містять підпису відповідача.

Втім, цього ж дня відповідач ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік), тобто розмір процентної ставки за користування кредитом таким чином між сторонами погоджено (а.с.166 том 1).

Довідкою про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаною відповідачем 28.08.2010 також передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів з будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій; базова процента ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), - 3,0 %. Відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується його підписом на вказаній довідці (арк.с.166 том 1).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним згідно до ст. 1055 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, а в даному випадку АТ КБ «Приватбанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив стягнути 69 101,47 гривень, яка складається з наступного: 22 478,98 гривень заборгованість за кредитом; 41 760,75 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 095 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 3 266,74 гривень штраф (процентна складова) (а.с.4-6).

Відповідно до ч. 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи право вимог, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.08.2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Також, позивач в обгрунтування укладення договору приєднання надав суду Умови та Правила надання банківських послуг, у якому вказується «Банк: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ліцензія Національного банку України № 22 від 05.10.2011, в особі Голови правління Петра Крумпханзла, який діє на підставі Статуту, пропонує необмеженому колу юридичних та фізичних осіб надання послуг на підставі Умов та Правил надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг ......розміщені в мережі Інтернет на сайті: https://privatbank.ua/terms/. Цей договір може бути укладений лише шляхом приєднання Клієнта до Договору: Підписання ним Заяви про приєднання до відповідного підрозділу Договору про послугу» (арк.с.10).

Втім, договір приєднання, на який посилається позивач, укладено між банківською установою та ОСОБА_1 28.08.2010 року, тобто до затвердження вищевказаних Умов та Правил.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування (арк.с.10-33).

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

У Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що надана позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, зокрема, базову процентну ставку 3% на місяць за типом кредитної карти VISA Classik, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення.

Позивач надав у якості доказів повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки за користування кредитом повідомлення на телефон клієнта НОМЕР_3 , які надіслані 15.08.2014 року щодо застосування ставки 2,7% в месяц з 01.09.2014 (арк.с.125 том1), 3,5% на місяць з 01.04.2015 (арк.с.126). Однак, суду не надано доказу, на підставі якого можна вважати, що повідомлення на телефон є підставою для зміни відсоткової ставки за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу видано платіжну картку «Універсальна» 30 днів пільгового періоду № НОМЕР_4 та у заяві-анкеті, підписаною 10.02.2010, вказується про бажаний кредит в сумі 3000 грн. (арк.с.163). У цій же заяві-анкеті зазначається, що базова процентна ставка по кредиту становить 3% на місяць на залишок заборгованості , щомісячна комісія 0% (арк.с.164 том 1).

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 17.06.2011 року змінено кредитний ліміт та останній встановлено на рівні 15700 грн. (арк.с.123 том 1). У той же день, 17.06.2011, відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Универсальная, Gold Light» за договором SAMDN9130, передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів з будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій; базова процента ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), - 2,5 %. Відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної картки «Универсальная, Gold Light», що підтверджується його підписом на вказаній довідці (арк.с.165).

З довідки банку, наданої позивачем суду 25.10.2017 року, вбачається, що згідно кредитного договору б/н від 10.02.2010 ОСОБА_1 отримав картки: 10.02.2010 картку № НОМЕР_4 з терміном дії 12/13; № НОМЕР_5 (дата відкриття 28.08.2010 з терміном дії 08/14); № НОМЕР_6 (дата відкриття 27.05.2011 з терміном дії 05/13); № НОМЕР_7 (дата відкриття 11.06.2013 з терміном дії 03/17) (а.с.124).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

25.07.2011 року позивач збільшив кредитний ліміт до 16 700 грн., а 20.08.2011 року до 19 700 грн., з 05.10.2011 року до 22 700 грн., 04.12.2014 року кредитний ліміт знижено до 663,39 грн (а.с.123).

Згідно виписки за період з 01.01.2014 по 29.08.2017 ОСОБА_1 користується кредитною картою НОМЕР_8 ОСОБА_1 . Втім, суду не надано доказів продовження строку дії цієї картки (довідкою, наданою представником банку, арк.с.124, термін дії цієї картки встановлено 05/13).

В період з 01.01.2014 по згідно роздруківки з відповідача стягуються щомісячні платежі, а саме «N SMS списання комісії за обслуговування (членський внесок), дебетна частина Р2Р переказу», «Членський внесок за участь в Gold-клубі». 31.07.2014, 29.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014, 31.01.2015, 30.04.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016, 30.09.2016, 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017 відбувалось списання відсотків за користування кредитним лімітом та списання відсотків за прострочений кредит (а.с.127-131).

Вивчивши надану роздруківку суд приходить до висновку, що списання вищевказаних платежів не передбачено договором б/н від 28.08.2010 року (анкетою заявою та Довідкою по договору SAMDN 7927 за типом картки VSSA Classsik (а.с.166).

07.11.2019 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено (а.с.198-200).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом в період з 31.12.2014 року (арк.с. 5, 6 том 1) та виписки за період з 28.08.2010 по 01.03.2020 (арк.с.51 том 2)

до заборгованості відповідача додатково нараховується щомісячно по 20 грн. як комісія за обслуговування (членський внесок), що не передбачено договором.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення 21227,62 грн. поточної заборгованості за кредитом та 1071,36 грн. простроченої заборгованості за кредитом.

У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17.

З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30 % на рік, далі процентна ставка була змінена 01 квітня 2013 року зменшена до 27,60 %, 1 вересня 2014 року збільшена до 32,40% та 01 квітня 2015 року збільшена до 42,00%.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз`яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Позивачем відповідно до вимог договору не було проінформовано відповідача про збільшення процентної ставки, на підтвердження надсилання повідомлення та інформування клієнта щодо зміни тарифу суду не було надано ніяких доказів.

Суд вважає неправомірними дії позивача щодо підвищення з 01 вересня 2014 року процентної ставки до 32,40 %, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.

Суд на підставі вказаного, з урахуванням закінченням строку дії кредитної картки, вважає, що відсутні підстави для стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Щодо нарахування пені та штрафу, передбачених цим договором, суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року N 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м.Бахмут Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45).

Встановлено, що у розрахунку заборгованості в графі «сума комісії та пені», «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)» зазначено розмір заборгованості, яка, зважаючи на спосіб нарахування, відображений у розрахунку, є пенею. Відтак пеня в розмірі 1 095 грн. та штраф (як фіксована, так і процентна складова) нараховані позивачем відповідачеві після 14 квітня 2014 року, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

З урахуванням зазначеного, нарахування банком пені в розмірі 1 095,00 грн., штрафних санкцій є безпідставним, а тому суд доходить висновку про відмову в стягненні пені та штрафних санкцій. В цій частині позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої cт.530 ЦК України, якою передбачено що, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідач не надав жодного доказу щодо оплати тіла кредиту та простроченого кредиту за договором б/н від 28.08.2010 року.

Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню в сумі 22 298,98 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити на підставах, викладених вище та встановлених під час судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378 грн. (відповідно до платіжного доручення № PROM6B9LJА від 06.05.2016 року (а.с.1). Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог (22298,98*1378,00/68101,47= 451,21 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.08.2010 в сумі 22 298 /двадцять дві тисячі двісті дев`яносто вісім/ грн. 98 коп., з яких 21 227,62 грн. поточна заборгованість за кредитом та 1 071,36 грн. прострочена заборгованість за кредитом.

В задоволенні іншої частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 451 /чотириста п`ятдесят одна/ грн. 21 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено в судовому засіданні 14 грудня 2020 року. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 14 грудня 2020 року. Повний текст рішення складено та підписано суддею 21 грудня 2020 року.

Сторони по справі:

позивач: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В. Шевченко

21.12.2020