Справа № 189/1133/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.12.2020 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідачка ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , треті особи: Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до суду про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а саме, просила зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які проживають по АДРЕСА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою (кадастровий номер: :03:004:5824) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві власності ОСОБА_5 і розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої огорожі та відновлення межових знаків відповідно до рішення Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року за №304- 23/УІ, прямолінійно на відстані - 0,95 м., від кутів житлового будинку, господарських будівель і споруд починаючи від «червоної лінії» початку присадибних земельних ділянок і до кінця присадибних земельних ділянок та стягнути судові витрати з відповідачів.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер: :03:004:5824), яка є присадибною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 є землекористувачами сусідньої земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що протягом значного часу відповідачі всупереч нормам встановленим для суміжних землекористувачів та правил добросусідства, порушують межі наданої їм у користування земельної ділянки, розібрали стару сітчасту огорожу, яка слугувала межею для суміжних земельних ділянок, чим зруйнували встановлені межі вказаних земельних ділянок, збудували новий паркан, перемістивши його на декілька метрів та облаштували огорожу безпосередньо біля будинку ОСОБА_5 , чим самовільно захопили частину землі і перешкоджають ОСОБА_5 у користуванні своєю земельною ділянкою.

16 травня 2013 року Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 2-117/11 з приводу землекористування сторін як суміжних землекористувачів, однак на час відповідними органами, у тому числі землевпорядними організаціями не було визначено меж сусідніх земельних ділянок, тому суд відмовив сторонам у задоволенні позовних вимог та зустрічних позовних вимог.

Рішенням Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року за № 304 - 23/УІ встановлено і затверджено межу між присадибними земельними ділянками позивачки - ОСОБА_5 , і відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 : прямолінійно на відстані - 0,95 м, від кутів житлового будинку, господарських будівель і споруд починаючи від «червоної лінії» початку присадибних земельних ділянок і до кінця присадибних земельних ділянок вищезазначених громадян.

Вказаним рішенням зобов`язано ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 замовити розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі у відповідних організаціях і встановити межі земельних ділянок.

Рішенням Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року за № 64 - 04/УІІ, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки позивача в натурі (на місцевості).

Рішенням Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 18 серпня 2016 року за № 151 - ЮАНІ, передано у власність позивачки земельну ділянку площею 0,2500 га, (кадастровий номер: :03:004:5824) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

18 вересня 2016 року позивачкою здійснено державну реєстрацію права власності вказаної земельної ділянки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 16358936.

Позивач вважає, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не визнають рішення Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року за № 304 - 23/УІ про встановлення і затвердження межі між присадибними земельними ділянками що знаходяться за адресами, АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 прямолінійно на відстані - 0,95 м, від кутів житлового будинку, господарських будівель і споруд починаючи від «червоної лінії» початку присадибних земельних ділянок і до кінця присадибних земельних ділянок вищезазначених громадян.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 своїми діями, у тому числі знищенням межових знаків встановлених відповідно до чинного законодавства і визначених меж земельних ділянок та встановленням огорожі безпосередньо до самого житлового будинку створюють ОСОБА_5 перешкоди для користування нею земельною ділянкою, яка належить їй на праві приватної власності, які полягають: в неможливості користування належної на праві власності земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення.

На всі претензії позивача відповідачі не реагують та відмовляються від добровільного усунення перешкод в користуванні належною позивачу земельною ділянкою.

Посилається на ст. 41, 50 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України

Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов`язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (том 1, а. с. 2-3).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 надали письмовий відзив на позов, яким не погодилися з позовом та не визнали позовні вимоги.

У відзиві зазначають, що вони є землекористувачами земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Протягом багатьох років між ними та позивачкою ОСОБА_5 , яка є суміжним користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , існує суперечка щодо проходження межі між земельними ділянками.

16 травня 2013 року Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою ОСОБА_5 шляхом зобов`язання Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області встановити межі спірних земельних ділянок на відстані 1.0 м., усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_5 житловим будинком та земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати паркан на території земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 , усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_5 житловим будинком та земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 обрізати гілки дерев, які проникають на територію земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_5 та стягнення судових витрат по справі, яким у задоволенні даного позову було відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з наступних обставин.

Відповідно до протоколу узгоджувальної комісії про розгляд спору з приводу встановлення межі між присадибними земельними ділянками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - згідно раніше проведеного обміру присадибних земельних ділянок виявлено слідуюче - по земельно-кадастровій книзі у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 числиться земельна ділянка площею 0,32 га, а фактично вони користуються земельною ділянкою площею 0,34 га. У ОСОБА_5 по ЗКК числиться 0,40 га, а фактично 0,43 га. З обміру видно, що у цих громадян площі земельних ділянок, які наділені їм згідно ЗКК збільшено на 0,02 га та 0,03 га відповідно. Узгоджувальна комісія постановила - «врахувавши обставини спору, щільність забудови господарських будівель, земельно - кадастрову документацію, рекомендувати оптимальний варіант, який запропонував ОСОБА_2 , а саме встановлення межі між суміжними землекористувачами відповідно до схематичного плану, який додається до протоколу. Землекористувачам в подальшому рекомендовано погодити межу на місцевості та замовити виготовлення державних актів на земельні ділянки та дотримуватися правил добросусідства. Дане рішення ніким не оскаржувалося.

Відповідно до акту засідання комісії по вирішенню спірного земельного питання щодо встановлення межі між землекористувачами ОСОБА_2 і ОСОБА_5 від 20 січня 2011 року - при обмірі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_5 згідно земельно-кадастрової книги - 0,40 га, а всього при фактичному обмірі становить - 0,3178 га. Згідно архівних витягів засідання правління колгоспу ім. Карла Маркса Покровського району Дніпропетровської області протокол № 11 від 28.11.1990 року, протоколу №1 звітних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Карла Маркса Покровського району Дніпропетровської області від 31.01.1991 року та витягу з рішення Олександрівської сільської ради № 81-9/У від 27.04.2007 року присадибна земельна ділянка становить 0,30 га.

При обмірі земельної ділянки землекористувача ОСОБА_2 згідно земельно- кадастрової книги налічує - 0,32 га., а всього при фактичному обмірі становить 0,3545 га. Згідно архівних витягів засідання правління колгоспу ім. Карла Маркса Покровського району Дніпропетровської області протокол № 6 від 20.06.1990 року протоколу № 3 звітних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Карла Маркса Покровського р; Дніпропетровської області від 02.07.1990 року становить 0,15 га. Межу між присадибними земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 комісією не встановлено, так як немає згоди землекористувачів і невідома точка від якої проводились обміри на час виділення земельних ділянок під будівництво. Комісією було запропоновано три варіанти встановлення межі між присадибними земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_5

ОСОБА_5 було виготовлено технічну документацію, на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем якої вона являється.

29.08.2016 року відповідачам надано копію рішення Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області №64-04/УІІ від 10.02.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 », відповідно до якого Олександрівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області вирішила затвердити ОСОБА_5 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0.25 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:5824) для будівництва і обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_2 .

Вказане рішення відповідачі вважають таким, що прийняте з грубим порушенням закону, оскільки про проведення робіт із встановлення меж земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , суміжні землекористувачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 будь-яким способом, зазначеним у п.3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376 - не повідомлялись; акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - не підписували, отже, виникають сумніви у законності виготовлення та затвердження технічної документації ОСОБА_5 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім того, коли ОСОБА_2 як користувач земельної ділянки звернувся до землевпорядної організації ТОВ «Арго» з метою виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність, йому було повідомлено, у зв`язку з тим, що виготовити технічну документацію неможливо у зв`язку з накладенням меж земельної ділянки ОСОБА_5 на межі земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з цим відповідачі подали адміністративний позов до Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, треті особи: ТОВ «Арго», ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування рішення Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області №64- 04/УІІ від 10.02.2016 року і на час розгляду справи спір не є вирішеним (том 1, а. с. 66-69).

Ухвалою суду від 17.07.2019 відкрите провадження у справі і справа призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2019 відхилене клопотання відповідачів про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.11.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , треті особи: Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Ухвалою суду від 15.01 2020 закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_6 надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов заперечив (том 1, а. с. 195).

Представник третьої особи ТОВ «Арго» надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, висловивши позицію, що заявлений позов підтримує (том 1 , а. с. 122).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав за підставами, зазначеними у позові.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 позов заперечили з підстав, зазначених у відзиві на позов.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 наголосили, що межа встановлена ОСОБА_5 незаконно, без їх згоди, з порушенням геодезичних координат, чи порушені межі земельних ділянок на користь саме ОСОБА_5 .

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні також наголосив на тому, що з позовної заяви взагалі незрозуміло хто саме чинить перешкоди позивачці і яке саме, не наведені докази, що відповідачі знищили межові знаки, немає доказів того, що огорожа зведена з порушенням меж.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні 21.08.2019 року пояснив, що у 2016 році до ТОВ «Арго» звернулася ОСОБА_5 з приводу встановлення меж земельної ділянки, надавши необхідний пакет документів. за її заявкою був здійснений виїзд, обмір ділянки, наданий кадастровий номер, а також встановлені межові знаки. При цьому представник третьої особи пояснив, що згідно Інструкції про встановлення меж земельних ділянок існує три види межових знаків, які встановлюються за вибором замовника. Однак всі знаки коштують доволі дорого, тому у ОСОБА_9 були встановлені межові знаки у вигляді простих дерев`яних кілочків, тобто, встановлені межові знаки невстановленого зразку.

Стверджував, що суміжні землекористувачі, у тому числі ОСОБА_10 , належним чином були попереджені про дату встановлення межових знаків, але були відсутні в той день на території свого домоволодіння.

Також пояснив, що з питанням про поновлення межових знаків з боку Колісник або Левенців до ТОВ «Арго» ніхто не звертався.

Суд заслухавши сторони, третю особу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (ст. 83 ЗК України).

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, у тому числі, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а. с. 43-45).

Позивачка ОСОБА_5 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 є сусідами, будинки, де вони проживають та земельні присадибні ділянки, на яких вони розташовані, знаходяться за адресами: АДРЕСА_3 відповідно.

Судом також встановлено, що між сторонами існує тривалий спір щодо встановлення меж земельних ділянок.

Так, у 2013 році ОСОБА_5 звернулася із позовом до ОСОБА_2 , Олександрівської сільської ради Покровського району про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою ОСОБА_5 шляхом зобов`язання Олександрівської сільської ради Покровського району встановити межі спірних земельних ділянок на відстані 1.0 м, усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати паркан на території земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 , обрізати гілки дерев, які проникають на територію земельної ділянки ОСОБА_5 .

У свою чергу ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_5 про відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки АДРЕСА_4 згідно з даними земельно-кадастрової документації, усунення перешкод у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_5 прибрати будівельну цеглу, будівельне сміття та провести водовідведення атмосферних опадів від свого житлового будинку.

16 травня 2013 року Покровський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення у справі, яким відмовив у задоволенні як первісного так і зустрічного позову, у рішенні посилаючись на те, що станом на час розгляду справи межі між земельними ділянками не встановлені. Рішення набрало законної сили 15.07.2013 року (том 1, а. с. 4-8).

26 грудня 2013 року Олександрівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області прийняла рішення за № 304 - 23/УІ «Про розгляд земельного спору щодо встановлення межі між присадибними земельними ділянками громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та громадянкою ОСОБА_5 » (том 1, а. с. 9).

Даним рішенням сільська рада вирішила встановити і затвердити межу між присадибними земельними ділянками громадянки ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_4 громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 : що знаходиться в АДРЕСА_4 прямолінійно на відстані - 0,95 м, від кутів житлового будинку, господарських будівель і споруд, починаючи від «червоної лінії» початку присадибних земельних ділянок і до кінця присадибних земельних ділянок вищезазначених громадян (том 1, а. с. 9).

Рішення Олександрівської сільської ради № 304 - 23/УІ від 26 грудня 2013 року було оскаржене до суду ОСОБА_2 , однак постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області, від 17.03.2014 року відмовлено у задоволенні позову. Постанова набрала законної сили 29.10.2014 року (том 1, а .с. 10-12).

10 лютого 2016 року Олександрівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області прийняла рішення за № 64 - 04/УІІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 » (том 1, а. с. 13).

18 серпня 2016 року Олександрівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області прийняла рішення за № 151 - 10/УІІ «Про безоплатну передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 », згідно якого передала у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,2500 га у тому числі ріллі 0,1675 га, забудови 0,0825 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель житлової та громадської забудови, що знаходиться в АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :03:004:5824 (том 1, а. с. 14).

Судом встановлено, що станом на день розгляду даної справи у провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №189/1805/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельне право», Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго» про визнання незаконної приватизації земельної ділянки ОСОБА_5 , скасування рішення Олександрівської сільської ради Покровського району №64-04 від 10.02.2016 року, скасування рішення Олександрівської сільської ради Покровського району №151-10 від 18.08.2016 року.

Станом на день ухвалення рішення по даній цивільній справі рішення у справі №189/1805/19 не ухвалене.

Таким чином, на день розгляду спору судом земельна ділянка з кадастровим номером :03:004:5824 площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_2 є приватною власністю ОСОБА_5 (том 1, а. с. 15).

У той же час, земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння Левенців за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади, а землекористувачами цієї земельної ділянки є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Третя особа, ТОВ «Арго» надала копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленою у 2015 році, яку суд дослідив в судовому засіданні (том 2, а. с. 4-44).

Як вбачається з пояснювальної записки, виготовлення технічної документації здійснене на підставі заяви ОСОБА_5 та зазначається, що в результаті кадастрової зйомки було встановлено межові знаки та передано їх під охорону землевласнику (том 2, а. с. 6).

Також зазначається, що встановлення в натурі меж земельної ділянки проводилось по фактичному їх положенні на місцевості та погоджено із землекористувачем, суміжними землевласниками та землекористувачами, представника Олександрівської сільської ради та складений акт встановлення меж. Претензій щодо встановлення меж не заявлено (том 2, а. с. 6).

Заява ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку датується 18.08.2015 року (том 2, а. с. 10).

18 серпня 2015 року виготовлене технічне завдання на виконання робіт, виконувана робота виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (том 2, а. с. 11).

У наданій технічній документації також містяться копії технічного паспорту на будинок ОСОБА_5 , виготовленого у 2008 році, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно і свідоцтва про право власності на будинок ОСОБА_5 , виданого 16.08.2006 року (том 2, а. с. 13-16).

З наданих документів вбачається, що житловий будинок зведений ОСОБА_5 не пізніше 2006 року, на виділеній під забудову земельній ділянці, до приватизації нею даної земельної ділянки.

Згідно протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, навколишнього середовища, екології та благоустрою від 15 січня 2016 року комісія вирішила погодити Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (погодити межі земельної ділянки) без підписів суміжних землекористувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 у зв`язку з безпідставною відмовою їх підписувати і погоджувати та відсутністю суміжних землекористувачів на час встановлення межових знаків (том 2, а. с. 25).

Пунктом 3.2. даного протоколу затверджено, що у зв`язку з відмовою суміжних землекористувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 підписувати Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання здійснювати приватизацію присадибної земельної ділянки ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_4 без підписів суміжних землекористувачів (том 2, а. с. 25).

При цьому у протоколі, у п. 2 «Виступили» зазначається, що депутат сільської ради ОСОБА_11 , яка була членом попередньої постійної земельної комісії повідомила, що 13 жовтня 2015 року вона разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , членами постійної комісії була на встановленні меж земельної ділянки в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками в АДРЕСА_4 . Був складений акт від 13.10.2015 року згідно якого суміжних землекористувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не було вдома, хоча вони були належним чином повідомлені ТОВ «Арго» про дату і час встановлення межових знаків (том 2, а. с. 21-22).

Суд встановив, що технічна документація ТОВ «Арго» містить Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі від 28.08.2015 року (том 2, а. с. 24).

Згідно цього Акту встановлення меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 виконано на підставі заяви та у присутності землекористувача земельної ділянки ОСОБА_5 , представника Олександрівської сільської ради ОСОБА_14 , суміжних землевласників (землекористувачів) та інженера-землевпорядника ТОВ «Арго».

Також зазначається, що межі земельної ділянки встановлені по їх фактичному положенні на місцевості, що проходять по існуючій огорожі, поворотні точки закріплені межовими знаками довгострокового зберігання, які передані під охорону землевласнику.

Про відповідальність за збереження межових знаків землевласника попереджено.

Акт встановлення меж від 28.08.2015 року підписаний представником Олександрівської сільської ради Мормуль Н.Ф., землекористувачем ОСОБА_5 , інженером-землевпорядником ОСОБА_15 та суміжним землекористувачем ОСОБА_16 (ще одним сусідом сторін).

У графах із зазначенням: « ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 » підписи вказаних осіб відсутні (том 2, а. с. 24).

Згідно Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28.08.2015 року межі земельної ділянки за кадастровим номером :03:004:5824 за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,2500 га, наданої ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, закріплені в натурі на місцевості межовими знаками установленого зразка у кількості 4 штук, список яких додається (том 2, а. с. 25).

В Акті зазначається, що власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.

Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання ОСОБА_5 , яка попереджена про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків (том 2, а. с. 25).

При цьому в Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28.08.2015 року зазначається, що підписалися: користувач земельної ділянки ОСОБА_5 , представник ТОВ «Арго» Бологова О.О., у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в акті відсутні, про причини не підписання ними акту (якщо вони були присутні при його складанні) нічого не зазначається.

Список межових знаків, переданих на зберігання (додаток №1 до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання) підписаний тільки представником ТОВ «Арго» Бологовою О.О. і ОСОБА_5 , яка їх прийняла (том 2, а. с. 26).

У той же час згідно листа ТОВ «Арго» від 05.10.2015 року за №1166, адресованого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на адресу АДРЕСА_4 , у зв`язку з встановленням межових знаків 13 жовтня 2015 року о 14 годині за адресою: АДРЕСА_4 за заявою гр. ОСОБА_5 необхідна присутність суміжних землекористувачів, проживаючих за адресою: АДРЕСА_4 . В разі відсутності суміжних землекористувачів межі вважаються погодженими (том 2, а. с. 1).

Згідно листа ТОВ «Арго» від 05.10.2015 року за №1165, адресованого Голові Олександрівської сільської ради Мормуль Н.Ф., у зв`язку з встановленням межових знаків 13 жовтня 2015 року о 14 годині за адресою: АДРЕСА_2 за заявою ОСОБА_5 необхідна присутність представника сільської ради (том 2, а. с. 2).

Як вбачається з копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, дані листи отримані адресатами 08 жовтня 2015 року (том 2, а. с. 3).

Отже, суд констатує, що з наданої ТОВ «Арго» технічної документації випливає, що Акт встановлення меж і Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання складені 28.08.2015року, без участі суміжних землекористувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які не були попереджені про дату і час встановлення меж і передачі межових знаків належним чином і не знали, що 28.08.2015року представник ТОВ «Арго» разом із позивачкою та представниками сільської ради будуть встановлювати межі та межові знаки на суміжній земельній ділянці між землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Також із технічної документації випливає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та Голова Олександрівської сільської ради Мормуль Н.Ф. повідомлені про те, що межові знаки за вказаною адресою буть встановлюватися 13 жовтня 2015 року, однак ніякі акти про встановлення меж і прийомку-передачу межових знаків в цей день не складалися.

Отже, суд робить висновок, що у протоколі засідання постійної комісії з питань земельних відносин, навколишнього середовища, екології та благоустрою від 15 січня 2016 року міститься інформація, яка не підтверджується матеріалами справи, а саме, що 13 жовтня 2015 року встановлені межі земельної ділянки в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками в АДРЕСА_4 і був складений акт від 13.10.2015 року згідно якого суміжних землекористувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не було вдома, хоча вони були належним чином повідомлені ТОВ «Арго» про дату і час встановлення межових знаків.

Отже, рішення комісії, оформлене протоколом, про погодження Акту встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання (погодити межі земельної ділянки) без підписів суміжних землекористувачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 у зв`язку з безпідставною відмовою їх підписувати і погоджувати та відсутністю суміжних землекористувачів на час встановлення межових знаків прийняте на підставі невірних даних, оскільки 13.10.2015 року жодні акти не складалися.

Згідно статті 95 Земельного кодексу порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) (частині 1 статті 103 ЗК України).

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин (ст. 106 ЗК України).

Земельна ділянка як об`єкт цивільних прав передбачає, насамперед, її формування, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ст. 79-1 ЗК України).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом держкомітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376 (далі Інструкція) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Для закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вибір замовника використовуються три види межових знаків (п. 3.1. Інструкції).

Закладка межового знака при закріпленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на ґрунтовій поверхні здійснюється на глибину, що дорівнює довжині стовпчика установочного, таким чином, щоб на поверхні залишалась верхня основа з металевою маркою (п. 3.3. Інструкції).

У пункті 3.5. Інструкції зазначається, що межі земельних ділянок, що виділяються власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), які будуть використовуватись їх власниками самостійно, закріплюються межовими знаками кожна окремо.

Місцезнаходження межових знаків підлягає прив`язці до пунктів державної геодезичної мережі (п. 3.9. Інструкції).

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання(п. 3.12 Інструкції).

Згідно п. 4.1. Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (п. 4.2. Інструкції).

Із досліджених матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Арго» був порушений порядок встановлення межових знаків, а саме, суміжні землекористувачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не були повідомлені про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі, і закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі відбулося без погодження з ними і без їх відома.

При цьому, як вбачається з Акту прийомки-передачі межових знаків від 28.08.2015, межові знаки передані на зберігання ОСОБА_5 .

З матеріалів справи не вбачається якого типу межові знаки (згідно Інструкції) були видані ОСОБА_5 , чи були вони закріплені на місцевості в натурі, оскільки не мається жодного зображення цих межових знаків, інформації щодо їх інвентарних номерів тощо. Більше того, з пояснень в судовому засіданні представника ТОВ «Арго» випливає, що межові знаки встановленого зразку не встановлювались, а встановлювались якісь дерев`яні кілочки без номерів.

Суд погоджується із доводами представника відповідача і в тій частині, що відсутні будь-які докази того, що межові знаки знищені відповідачами, і що з цього приводу були звернення до органів місцевого самоврядування, поліції, землевпорядної організації з боку позивачки.

Таким чином, позивач не довів ані факту належного розміщення межових знаків встановленого зразку, ані факту їх подальшого знищення, ані знищення межових знаків саме відповідачами.

Виходячи з наведеного, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги позивачки в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_5 шляхом відновлення межових знаків відповідно до рішення Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року за №304- 23/УІ.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 в частині усунення перешкод шляхом знесення самочинно збудованої огорожі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

За правилами ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається з особливостей категорії спору, предмету та підстав позову, для встановлення певних фактичних обставин, зокрема, чи збудована огорожа порушує встановлені межі між присадибними земельними ділянками, які затверджені рішенням Олександрівської сільської ради за № 304 - 23/УІ, потрібні спеціальні знання і висновок експерта, оскільки питання розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок, визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації з землеустрою є завданнями земельно-технічної експертизи.

У підготовчому судовому засіданні сторонами не заявлялися клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні суд поставив на обговорення дане питання, відповідачі та представник відповідача заперечували щодо її призначення, посилаючись на те, що дане питання може вирішуватись судом тільки на підготовчій стадії процесу. Представник позивача ОСОБА_1 заявив усне клопотання про виклик експерта із експертного закладу в судове засідання для того, щоб той надав відповідь, які саме питання можна поставити на експертизу, при цьому сам представник ані переліку питань, ані клопотання про призначення експертизи суду не надав, з чого суд зробив висновок що позивач не має наміру клопотати про проведення такої експертизи, у зв`язку з чим суд продовжив розгляд справи за наявними матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2013 року Олександрівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області прийняла рішення за № 304 - 23/УІ «Про розгляд земельного спору щодо встановлення межі між присадибними земельними ділянками громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та громадянкою ОСОБА_5 », яким сільська рада вирішила встановити і затвердити межу між присадибними земельними ділянками громадянки ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_4 громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 : що знаходиться в АДРЕСА_4 прямолінійно на відстані - 0,95 м, від кутів житлового будинку, господарських будівель і споруд, починаючи від «червоної лінії» початку присадибних земельних ділянок і до кінця присадибних земельних ділянок вищезазначених громадян (том 1, а. с. 9).

В якості доказу порушення меж і встановлення огорожі позивач надав фото будинку та забору, надані позивачкою станом на 22.07.2014 року (том 1, а. с. 16-17).

Відповідач ОСОБА_2 також надав фото із зображенням земельних ділянок та будинків, із зазначенням умовних точок, за якими, на думку відповідача, повинна була бути визначена межа між сусідніми земельними ділянками (том 1, а. с. 155-156, 166, 171-172).

З наданих фото суд не може зробити висновок, чи встановлена огорожа між земельними ділянками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прямолінійно на відстані - 0,95 м, від кутів житлового будинку, господарських будівель і споруд, починаючи від «червоної лінії» початку присадибних земельних ділянок і до кінця присадибних земельних ділянок, чи з порушенням зазначених меж.

Інших доказів суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкод шляхом знесення самочинно збудованої огорожі також слід відхилити за їх недоведеностю позивачем.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 247, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , треті особи: Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 788,40 грн. покласти на позивача, ОСОБА_5 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Чорна