Справа № 495/452/20
Номер провадження 2/495/1001/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 495/452/2020 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Разом із вищевказаною позовною заявою, позивачкою - ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої вона просить:

-заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно Ѕ квартири, яка належить праві власності ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області, 31.01.1996 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності № 8-9977 від 24.03.1999 року, УЖКГ Одеської міської ради).

Вказану заяву, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що згідно інформаційної довідки № 117297324 від 16.03.2018 року відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності Ѕ квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,4 кв.м.

Позивачка зазначає, що відповідач не має намірів повернути грошові кошти та має намір продати свою частку вище вказаної квартири, про що їй стало відомо із мережі Інтернет, що в подальшому може ускладнити виконання рішення суду по вказаній справі, у зв`язку з чим просить вжити заходи забезпечення позову.

Перевіривши матеріали цивільної справи № 495/452/2020, заяву про забезпечення позову та встановивши обставини, у зв`язку з якими позивачка просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, заявлений позивачем вид забезпечення позову гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Крім того, суд при постановленні ухвали про забезпечення позову враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Як вбачається із поданої заяви про забезпечення позову та матеріалів цивільної справи, відповідач дійсно має змогу відчужити належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: Ѕ квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,4 кв.м., що в майбутньому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду (у разі задоволення вимог позивача), яке буде прийняте судом за результатами розгляду вказаної цивільної справи.

Тобто, дослідивши матеріали цивільної справи, суд пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, відповідає позовним вимогам, а тому суд знаходить підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем на праві власності, що підтверджується доданими до заяви матеріалами.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 495/452/2020 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів є законною, обгрунтованною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149, 150, 151,153, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 495/452/2020 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно Ѕ квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області, 31.01.1996 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), свідоцтво про право власності № 8-9977 від 24.03.1999 року, УЖКГ Одеської міської ради.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Мишко