Справа № 576/761/20
Провадження № 2/576/292/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

27 квітня 2020 року м. Глухів

Суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області Мазур С.А., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до старшого слідчого Глухівського ВП ГУ НП в Сумській області Демченка Олександра Олександровича про надання права на спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2020 року до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до старшого слідчого Глухівського ВП ГУ НП в Сумській області Демченка Олександра Олександровича про надання права на спростування недостовірної інформації.

В поданій заяві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати слідчого Демченка О.О. спростувати недостовірну інформацію, викладену ним в обвинувальному акті від 20 вересня 2016 року про його особисте життя, а саме виникнення конфлікту між ним та потерпілою ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі за вказаним цивільним позовом слід відмовити з наступних підстав.

Так, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як роз`яснено Верховним Судом України у п. 17 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

Як зазначив позивач у своєму позові, інформацію яку він просить визнати недостовірною викладена слідчим у обвинувальному акті, який відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Тобто інформація яка викладена в обвинувальному акті, який затверджує прокурор не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна перевірятись в рамках кримінального провадження в порядку судового розгляду вказаного обвинувального акту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Отже підсумовуючи викладене, вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 186, 259, 260, 272, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого слідчого Глухівського ВП ГУ НП в Сумській області Демченка Олександра Олександровича про надання права на спростування недостовірної інформації.

Роз`яснити позивачу, що обставини зазначені ним в позовній заяві віднесено до компетенції кримінального судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст.354 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя С.А. Мазур