Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 15 квітня 2020 року

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Балаби О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Овсієнко І.М.

позивачки, представника позивачки адвоката - Марченка Г.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Короп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коропської селищної ради, Чернігівської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право власності на прибудову до квартири. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина. До складу спадщини входить квартира розташована в двоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Коропського районного суду від 03 червня 2019 року за позивачкою, як спадкоємцем, визнано право власності на квартиру. У 1994 році позивачка з чоловіком прибудували до квартири без належного дозволу кухню, номер приміщення на плані квартири 1-8, площею 10,9 кв.м. Квартира та господарські будівлі, включаючи самочинно збудований об`єкт розташовані на приватизованій ділянці, власником якої є позивачка, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Оскільки позивачці було відмовлено у прийнятті забудови до експлуатації, тому за захистом своїх прав та інтересів вона звернулась до суду.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просить задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що до квартири АДРЕСА_2 здійснено прибудову кухні, номер приміщення 1-8, площею 10,9 кв.м. без отримання належного на це дозволу, а тому вказана прибудова є самочинним будівництвом.

Згідно рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2019 року за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 , і відповідно до довідки - характеристики комунального підприємства «Коропське РБТІ» № 301 від 17 грудня 2018 року складається з трикімнатної квартири (літер А-1) житловою площею 48,7 кв.м., загальною площею 61,8 кв.м. та веранди (літер а-1) загальною площею 9,7 кв.м.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2020 року право приватної власності на земельну ділянку призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0636 га, кадастровий номер :01:001:1495, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 .

Як вбачається з відповіді відділу економіки, розвитку інфраструктури, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Коропського районної державної адміністрації Чернігівської області від 06.03.2020 року позивачці відмовлено у прийнятті прибудови до експлуатації.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Статтею 376 ЦК України врегульоване питання щодо самочинного будівництва. Зазначена норма Закону передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умовами надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до п.п. 3, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 року № 6, право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку із знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі та споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

Згідно ч. 6 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами.

Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що прибудова до квартири (літер по плану а"- 1, номер приміщення 1-8, площею 10,9 кв.м.) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме технічний стан будівлі відповідає технічним нормам та правилам, є безпечною та надійною в подальшій експлуатації будівлі за призначенням.

Отже, оскільки самочинне будівництво позивачкою було здійснено на земельній ділянці, що перебуває у її власності і не порушує прав та інтересів інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 200, 206, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на прибудову до квартири літер по плану а"-1, номер приміщення 1- 8, площею 10,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Балаба О. А.