Справа № 739/2132/19
Номер провадження 2/739/56/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іващенка А.І.
при секретарі -Неживець К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Н-Сіверський справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВОРОБ`ЇВСЬКЕ-АГРО» до товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІВСЬКЕ» та ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. ст. 759, 760 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Особливості найму окремих видів майна встановлюються ЦК України та іншим законом. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, встановлених серед іншого ч. 1 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Положеннями статей 125, 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно дост.251ЦК України,строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язані дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Згідно із ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди земельної ділянки від 01.11.2013 року, набуто після відповідної державної реєстрації. При цьому суд бере до уваги те, що свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, не є абсолютною. Сторони договору мають враховувати вимоги законодавства, які визначені для них як обов`язкові, та не можуть змінити дію таких вимог законодавства договором, якщо це прямо не передбачено законодавством. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що оспорюванний договір оренди землі, який зареєстрований 05.07.2018 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове майно 26915588 був укладений та зареєстрований в період дії договору оренди земельної ділянки від 01.11.2013 року, який зареєстрований 17.02.2014 року, укладений між позивачем та ОСОБА_1 , що порушує право оренди цієї земельної ділянки ТОВ ТОВ «ВОРОБ`ЇВСЬКЕ-АГРО», а тому він має бути визнаний недійсним, відповідно до положень ст. ст. 203, 215, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.01.2018 року, де Суд зазначає про те, що порушенням переважного права орендаря буде також укладення договору з новим орендарем на умовах, які були б прийнятними для попереднього орендаря. Сторони попереднього договору оренди, і в першу чергу орендодавець, має право на перегляд умов попереднього договору при укладенні нового. Це право прямо передбачено ч.1ст.777 ЦК України. Але ці нові умови мають бути доведені в чіткій та конкретній формі попередньому орендарю, щоб останній міг зробити такий же чіткий та конкретний вибір: прийняти ці умови і скористатися своїм переважним правом на укладення нового договору або відмовитися від таких умов і на цьому його переважне право припиняється. Баланс захисту прав орендодавцята орендаряв томуі полягає, що: 1) власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати абоне здавати своє майнов оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; 2) орендар, який належно виконував свої обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами. Ст.33 Закону України «Про оренду землі», яка має назву «Поновлення договору оренди землі», встановлює чітку процедуру, за умови дотримання якої можлива реалізація переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі. Зокрема, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі, у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.ч.2, 3 ст.33 Закону). Відповідно до ч.4 ст.33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін, а у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Відповідно до вимог ч.5 ст.33 Закону України орендодавець після отримання пропозиції орендаря поновити договір оренди землі та проекту додаткової угоди, у місячний строк має розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди і у випадку наявності у нього наміру в подальшому здавати земельну ділянку в оренду узгодити з орендарем
істотні умови договору або висловити свої заперечення щодо його поновлення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч.6 ст.33 Закону). При цьому суд, згідно вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі», звертає також увагу і на ту обставину, що передбачена вказаною статтею процедура поновлення договору оренди землі передбачає чітку послідовність дій сторін договору: спочатку направлення орендарем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди орендодавцю у визначений договором строк, а вже потім їх розгляд орендодавцем та узгодження ним з орендарем істотних умов договору або висловлення свого заперечення щодо його поновлення. Позивачем даний порядок було дотримано. За обставин вищевикладених позов підлягає задоволенню в повному обсязі Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. ст. 6, 201, 203, 215, 251, 254, 626, 627, 631, 638, 640, 759, 760, 763, 792 ЦК України, ст. ст. 124, 125, 126 ЗК України, ст. ст. 18, 20, 31, 32 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 2, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", керуючись ст. ст. .3, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 89, 95, 133, 141, 158, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВОРОБ`ЇВСЬКЕ-АГРО» до товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІВСЬКЕ» та ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - задоволити повністю. Визнати недійсним договір оренди землі, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ОРЛІВСЬКЕ» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 05.07.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 26915588. Визнати договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 01.11.2013 р., укладений товариством з обмеженою відповідальністю «ВОРОБ`ЇВСЬКЕ-АГРО» та ОСОБА_1 , який став підставою виникнення іншого речового права, зареєстрованого 06.03.2014 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , номер запису про інше речове право 4720033, поновленим на умовах Додаткової угоди серія та номер: б/н, від 27.08.2018 року укладеної між товариством з обмеженою відповідальністю «ВОРОБ`ЇВСЬКЕ-АГРО» та фізичною особою ОСОБА_1 . Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЛІВСЬКЕ» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВОРОБ`ЇВСЬКЕ-АГРО» в порядку розподілу судових витрат, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1921 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню. Стягнути із ОСОБА_1 «інд. НОМЕР_1 » на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВОРОБ`ЇВСЬКЕ-АГРО» в порядку розподілу судових витрат, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1921 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню.
Повне найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя А.І. Іващенко