Справа №601/230/20
Провадження № 2/601/240/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м.Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлової квартири АДРЕСА_1 . У житловій квартирі крім неї зареєстрований її син ОСОБА_2 .. Відповідач не проживає у вказаній квартирі. Його прописка перешкоджає їй належним чином розпоряджатися власним житлом та значно обмежує її законні права, крім того, вона змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин неявки у судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З врахуванням наведеного та за згодою позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач є власником житлової квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 24 листопада 1992 року, реєстраційним посвідченням Кременецького МР БТІ від 24 грудня 1992 року.

З будинкової книги для прописки громадян вбачається, що адресою по АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки, виданої Кременецькою міською радою № 27/02-27 від 30 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований, але фактично не проживає з 2005 року за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у житловій квартирі ОСОБА_1 понад 14 років, однак не вчиняє дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у житлі ОСОБА_1 , що створює перешкоди позивачу як власнику квартири у користуванні майном та є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не надано.

Керуючись ст.ст. 19, 81, 141, 209 211, 223, 228, 229, 235, 263 - 265, 268, 273, 280 282, 284, 287, 288, 289, 354, 355, пп. 15.5 п.15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий В. М. Мочальська