Постанова

Іменем України

28 січня 2020 року

м. Київ

справа № 635/5647/16-ц

провадження № 61-8876 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,

Гулька Б. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області у складі судді Панас Н. Л. від 13 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенка І. С. від 01 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»

(далі - ПАТ «Європейський газовий банк», банк), в якому просив стягнути

з банку на свою користь пеню у розмірі 289 350,00 грн внаслідок несвоєчасного повернення йому грошових коштів згідно з договором

банківського вкладу з фізичною особою від 08 квітня 2013 року

№ 317155 та договором банківського вкладу з фізичною особою

від 26 квітня 2013 року № 318312.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 08 квітня 2013 року між ним

та ПАТ «Європейський газовий банк» укладено договір банківського вкладу з фізичною особою № 317155, а 26 квітня 2013 року - договір банківського вкладу з фізичною особою № 318312. Предметом зазначених договорів було відкриття банком вкладнику депозитного рахунку та прийняття від нього грошових коштів у національній валюті України.

Вказував, що відповідно до умов договору банківського вкладу з фізичною особою від 08 квітня 2013 року № 317155 банк відкрив на його ім`я депозитний рахунок та прийняв від нього грошові кошти у розмірі

125 000,00 грн на строк 545 днів, тобто до 05 жовтня 2014 року.

Відповідно до умов договору банківського вкладу з фізичною особою

від 26 квітня 2013 року № 318312 банк відкрив на його ім`я депозитний рахунок та прийняв від нього грошові кошти у розмірі 35 000,00 грн на строк

545 днів, тобто до 23 жовтня 2014 року.

З травня 2014 року відповідач припинив виплачувати йому відсотки

за вищезазначеними договорами. 13 червня 2014 року він звернувся

до банку із заявою про повернення сплачених ним грошових коштів, однак відповіді не отримав, а грошові кошти були повернуті йому з порушенням визначених у договорах строків повернення коштів, а саме 09 грудня

2014 року.

Таким чином, відповідач прострочив виконання зобов`язання

по поверненню грошових коштів за договором банківського вкладу

з фізичною особою № 317155 на 64 календарні дні та на 47 календарних днів за договором банківського вкладу з фізичною особою № 318312. Розмір загальної суми пені за несвоєчасне повернення грошових коштів складав 289 350,00 грн.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе лише у спосіб, передбачений

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки в ПАТ «Європейський газовий банк» вже введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, стягнення коштів за зобов`язаннями банку можливе лише у спосіб, визначений цим Законом,

а позовні вимоги заявлено поза процедурою, визначеною спеціальним законом, та до неналежного відповідача, яким має бути Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня

2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, щосудом першої інстанції вірно з`ясовано фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи

та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Крім того, апеляційний суд послався направову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 757/2216/15-ц, провадження № 14-107цс18.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішенняскасувати

та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 17 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 635/5647/16-ц із Харківського районного суду Харківської області та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій вірно застосували до спірних правовідносин вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», однак тлумачення застосованих норм вказаного Закону судами зроблено неправильно. Вказує, що системний аналіз застосованих судами норм права дозволяє зробити висновок, що введення тимчасової адміністрації та початок процедуру ліквідації банку не є підставою для відмови у його позові до банку про стягнення пені

за договорами банківського вкладу. При цьому з позовом він вірно звернувся безпосередньо до ПАТ «Європейський газовий банк», а не

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з яким у жодних правових відносинах не перебуває.

Також заявник посилається на відповідну судову практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ПАТ «Європейський газовий банк»

в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію

ПАТ «Європейський газовий банк», в якому вказує на законність

та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

08 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Європейський газовий банк» укладено договір банківського вкладу з фізичною особою № 317155, за умовами якого банк відкривав вкладнику депозитний рахунок

та приймає від вкладника грошові кошти в національній валюті України

на строк 545 днів (тобто до 05 жовтня 2014 року). Вкладник вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом з відкритих в банку власних поточних та/або депозитних рахунків, а банк приймає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти у розмірі 125 000,00 грн. За використання грошових коштів банк сплачує вкладнику проценти із розрахунку

22 процентів річних (а. с. 7, т. 1).

26 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Європейський газовий банк» укладено договір банківського вкладу з фізичною особою № 318312, за умовами якого банк відкривав вкладнику депозитний рахунок

та приймає від вкладника грошові кошти в національній валюті України

на строк 545 днів (тобто до 23 жовтня 2014 року). Вкладник вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом з відкритих в банку власних поточних та/або депозитних рахунків, а банк приймає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти у розмірі 35 000,00 грн. За використання грошових коштів банк сплачує вкладнику проценти із розрахунку

22 процентів річних (а. с. 8, т. 1).

Постановою Правління Національного банку України від 16 липня 2014 року

№ 424 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Європейський газовий банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою Правління Національного банку України від 17 листопада 2014 року № 725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Європейський газовий банк» (а. с. 29, т. 1).

18 листопада 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 121 «Про початок процедури ліквідації

ПАТ «Єврогазбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідацію банку з відшкодуванням коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання

з 18 листопада 2014 року, а також призначено уповноважену особу Фонду

на ліквідацію банку (а. с. 117, т. 1).

13 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Харківського відділення № 1 ПАТ «Європейський газовий банк» із заявою про повернення йому грошових коштів у розмірі 125 000,00 грн та 35 000,00 грн

за договорами банківських вкладів з фізичною особою, укладеними

між ним та банком 08 квітня 2013 року та 26 квітня 2013 року відповідно

(а. с. 11, т. 1).

09 грудня 2014 року вказані грошові кошти були повернуті банком позивачу (а. с. 12, т. 1).

Відповідно до статей 1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація -

це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку -

це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно

до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон

є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 ЗаконуУкраїни

«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

З урахуванням наведеного суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому банк, який перебуває на стадії ліквідації, діє через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважену особу Фонду та не може поза процедурою, визначеною спеціальним законом, відповідати за зобов`язаннями по договорам банківського вкладу.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 30 травня 2018 року у справі № 757/2216/15-ц, провадження № 14-107цс18; від 13 листопада 2019 року у справі

№ 761/2987/18, провадження № 14-285цс19.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правомірно відмовив у позові ОСОБА_1 , так як позовні вимоги заявлено поза процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та до неналежного відповідача, яким має бути Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів не бере до уваги посилання касаційної скарги на правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ (від 16 березня 2016 року, справа № 6-30668ск15;

від 23 березня 2016 року, справа № 6-34921ск15), оскільки вони стосувалися інших фактичних обставин справи, які не є тотожними з цією справою,

а Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року

у справі № 910/23398/16 (провадження № 12-20гс18), аналізуючи вказані висновки через неоднакове застосування судами касаційної інстанції норми статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зробила висновки, які узгоджуються з висновками судів попередніх інстанцій в цій справі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені

в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують,

на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня

2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 01 квітня

2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

І. А. Воробйова

Б. І. Гулько