Ухвала

Іменем України

21 грудня 2020року

м. Київ

справа № 587/346/14-ц

провадження № 61-20909ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» (далі - ТОВ «Фінанс Траст Груп»), божник - ОСОБА_1 , зацікавлена особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація»), про заміну сторони у виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ТОВ «Фінанс Траст Груп» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача - ТОВ «Фінанс Траст Груп» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Інновація» з правом грошової вимоги до ОСОБА_1 з тих підстав, що між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу).

В обґрунтування заяви ТОВ «Фінанс Траст Груп» зазначало, що по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва і можлива на будь-якій стадії процесу. Звернення ТОВ «Фінанс Траст Груп» із заявою про заміну стягувача та надання ТОВ «ФК «Інновація» статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та частині п`ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 23 серпня 2019 року в задоволенні заяви ТОВ «Фінанс Траст Груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовлено.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом, крім того, відступлення права грошової вимоги на етапі виконання судового рішення законодавством не передбачено. Суд вважав, що заявник не надав належних і допустимих доказів законності та обґрунтованості заміни сторони виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1123/09, виданим Сумським районним судом Сумської області.

Постановою Сумського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інновація» задоволено.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 23 серпня 2019 року скасовано та прийнято постанову, якою заяву ТОВ «Фінанс Траст Груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено стягувача - ТОВ «Фінанс Траст Груп» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Інновація» у виконавчому провадженні з виконання рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2009 року в справі № 2-1123/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк» (далі - ВАТ «Ерсте Банк») заборгованості за кредитним договором № 014/6954/5/21285 від 08 серпня 2008 року та кредитним договором № 014/6954/3/09321 від 22 січня 2008 року в розмірі 589 064 грн 98 коп., що еквівалентно 73 725,28 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, здана до поштового відділення зв`язку 19 листопада 2019 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України. Крім того, касаційна скарга не була оплачена судовим збором.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме, заявнику запропоновано сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 384 грн 20 коп.; надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні належні докази, а також уточнити вимоги (прохальну частину) касаційної скарги, вказавши дату прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду.

29 листопада 2019 року ухвала суду касаційної інстанції від 26 листопада 2019 року направлена ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею у касаційній скарзі ( АДРЕСА_1 ).

11 січня 2020 року до Верховного Суду надійшов лист-повернення на поштове відправлення, направлене ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею у касаційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), з копією ухвали Верховного Суду від 26 листопада 2019 року. Згідно довідки АТ «Укрпошта» причина повернення поштового відправлення «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

20 січня 2020 року ухвала суду касаційної інстанції від 26 листопада 2019 року повторно направлена ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею у касаційній скарзі ( АДРЕСА_1 ).

04 березня 2020 року до Верховного Суду надійшов лист-повернення на поштове відправлення, направлене ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею у касаційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), з копією ухвали Верховного Суду від 26 листопада 2019 року. Згідно довідки АТ «Укрпошта» причина повернення поштового відправлення «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

05 лютого 2020 року ухвала суду касаційної інстанції від 26 листопада 2019 року втретє направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

13 березня 2020 року до Верховного Суду надійшов лист-повернення на поштове відправлення, направлене ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з копією ухвали Верховного Суду від 26 листопада 2019 року. Згідно довідки АТ «Укрпошта» причина повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання».

21 серпня 2020 року ухвала суду касаційної інстанції від 26 листопада 2019 року вчетверте направлена ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею у касаційній скарзі ( АДРЕСА_1 ).

12 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшов лист-повернення на поштове відправлення, направлене ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею у касаційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), з копією ухвали Верховного Суду від 26 листопада 2019 року. Згідно довідки АТ «Укрпошта» причина повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання».

11 листопада 2020 року ухвала суду касаційної інстанції від 26 листопада 2019 року вп`яте направлена ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею у касаційній скарзі ( АДРЕСА_1 ) та адресою: АДРЕСА_2 .

01 грудня 2020 року до Верховного суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 отримала копію ухвали суду касаційної інстанції від 26 листопада 2019 року, яка була надіслана їй за адресою: АДРЕСА_2 .

У грудні 2020 року на адресу Верховного Суду представник ОСОБА_1 - адвокат Рижов С. Є. надіслав квитанцію № 3_12 від 01 грудня 2020 року на суму 384 грн 20 коп., уточнену редакцію касаційної скарги, в якій вказав дату прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду, а також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, в якому просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду отримав 08 листопада 2019 року, в підтвердження чого надає конверт поштової кореспонденції.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на недотримання судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 23 серпня 2019 року.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на те, що на момент укладення договору відступлення права вимоги № 201 від 13 вересня 2017 року на користь ТОВ «ФК «Інновація» з ОСОБА_1 в судовому порядку вже була стягнена кредитна заборгованість (17 вересня 2010 року) та відкрито виконавче провадження (09 та 10 лютого 2011 року), тому до нового кредитора не могло перейти право вимоги в порядку статті 514 ЦК України. Укладаючи договір відступлення права вимоги, ТОВ «Фінанс Траст Груп» намагалось відступити право грошової вимоги на етапі виконання судового рішення, що, на думку заявника, суперечить чинному законодавству.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2009 року в справі № 2-1123/09 позов ВАТ «Ерсте Банк» задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/6954/5/21285 від 08 серпня 2008 року та кредитним договором № 014/6954/3/09321 від 22 січня 2008 року в розмірі 589 064 грн 98 коп. (що еквівалентно 73725,28 дол. США), за рахунок належного їй майна, коштів та інших активів, а також за рахунок заставного майна, а саме:

- житлового будинку з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок (літ. А1), кухня (літ. - Б), погріб (літ. - п/г), сарай (літ. - В), сарай (літ. - Г), вбиральня (літ. - Д), сарай (літ. - З), сарай (літ. - К), гараж (літ. - Л), навіс (літ. - М), навіс (літ. - Н), сарай (літ. - П), сарай (літ. - Ж), огорожа (літ. - 1-8), що знаходиться по АДРЕСА_3 ;

- земельних ділянок, на яких розташований вказаний житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_3 ;

- автомобіля марки Toyota Corolla 1,6 L (легковий седан - В), 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

28 грудня 2009 року Сумським районним судом на підставі зазначеного рішення суду виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції від 11 квітня 2011 року відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1123, виданого Сумським районним судом 28 грудня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 589 054 грн 98 коп. за рахунок заставного майна, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_3 , та автомобіля марки Toyota Corolla 1,6 L, 2008 року випуску, на користь ВАТ «Ерсте Банк».

Ухвалою Сумського районного суду від 27 листопада 2015 року замінено стягувача ВАТ «Ерсте Банк» на правонаступника ТОВ «Фінанс Траст Груп» у виконавчому провадженні (боржник - ОСОБА_1 ) з виконання виконавчих листів по справі № 2-1123/09, виданих Сумським районним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ерсте Банк» суми заборгованості за кредитними договорами в розмірі 589 064 грн 98 коп., що еквівалентно 73725,28 дол. США.

29 березня 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК «Інновація» укладений договір відступлення права вимоги (факторингу) № 170, згідно з яким до ТОВ «ФК «Інновація» перейшло право вимоги за кредитним договором № 014/6954/5/21285 від 08 серпня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1

13 вересня 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК «Інновація» укладений договір відступлення права вимоги (факторингу) № 201, згідно з яким ТОВ «Фінанс Траст Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «Інновація» свої права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/6954/3/09321 від 22 січня 2008 року.

Внаслідок укладення вказаних вище договорів відбулася заміна кредитора - права і обов`язки за кредитними договорами № 014/6954/5/21285 від 08 серпня 2008 року та № 014/6954/3/09321 від 22 січня 2008 року ТОВ «Фінанс Траст Груп» перейшли до ТОВ «ФК «Інновація».

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (статті 1077 - 1086 глави 73 ЦК України).

Згідно з пунктом першим частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 05 грудня 2018 року в справі № 643/4902/14-ц.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 2-н-148/09.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Доводи касаційної скарги, що ТОВ «Фінанс Траст Груп» не може відступати право вимоги будь-якій іншій особі на етапі виконання судового рішення не ґрунтуються на вимогах матеріального закону, оскільки глава 73 ЦК України, якою врегульоване це спірне питання, такого обмеження не містить. Відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 24 листопада 2020 року в справі № № 2-10019/10.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Рижова Сергія Євгеновича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп», божник - ОСОБА_1 , зацікавлена особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко