Справа № 162/835/19
Провадження № 2/162/21/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д., з участю секретаря судових засідань Смаль Т.П., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

1.Відомості про рух справи, процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 06 листопада 2019 року.

Ухвалою від 14 листопада 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 09 грудня 2019 року подано відзив на позов.

Підготовче провадження у справі закрито 11 грудня 2019 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі за клопотаннями сторін, у зв`язку з виконанням запитів тощо.

Позивач брала участь у судових засіданнях особисто, крім судового засідання 08 квітня 2020 року.

Відповідач на розгляд справи до суду не з`являвся.

Розгляд справи проведено 08 квітня 2020 року за відсутності сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом 08 квітня 2020 року не здійснювалось.

2.Стислий виклад позиції позивача.

Позивач просить стягнути з відповідача 7660,36 гривень додаткових витрат на спільну дитину сторін ОСОБА_3 .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 визнано батьком дитини ОСОБА_3 . Рішенням Любешівського районного суду Волинської області у від 05 грудня 2016 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 у користь позивача аліменти на утримання двох спільних дітей щомісячно у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Протягом останніх двох років позивач понесла додаткові витрати на проведення медичної діагностики, лікування сина ОСОБА_3 , доїзд до медичних закладів. Загальний розмір цих витрат становить 7660,36 гривень.

При вирішення позову ОСОБА_1 просить врахувати, що вона ніде не працює, виховує двоє дітей, отримує доходи лише з підсобного домашнього господарства.

3. Стислий виклад позиції відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_2 у відзиві на позов вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними з таких міркувань.

Відповідач не заперечує, що ОСОБА_3 є спільною з ОСОБА_1 дитиною.

Разом з тим, аналізуючи положення частини першої статті 185 Сімейного кодексу України (далі - СК) відповідач доводить, що додаткові витрати -- це витрати, викликані особливими обставинами, зокрема каліцтвом та виявленням у дитини хронічного захворювання. З доданих позивачем документів слідує, що дитина хворіла на гострі респіраторні хвороби, простуду, а також на аскаридоз. Наявність таких захворювань не можна вважати особливими обставинами, за які необхідно стягувати додаткові витрати.

Відповідач звертає увагу, що подані позивачем квитанція до прибуткового касового ордеру від 07 листопада 2017 року, прибуткові касові ордери від 12 липня 2018 року ну суму 360 гривень, від 11 вересня 2018 року на суму 360 гривень, від 26 грудня 2017 року на одну тисячу гривень, від 17 вересня 2018 року на суму 200 гривень, не відповідають вимогам законодавства до первинних документів фінансового та бухгалтерського обліку.

Квитанції про купівлю медичних препаратів самі по собі не є належним доказом понесених позивачем витрат на лікування дитини. Такими доказами мали б бути призначення лікаря, про купівлю яких додавалися аптечні чеки.

З наданих позивачем документів слідує, що найбільші витрати вона понесла у зв`язку з лікуванням аскаридозу. Протигельмінтні препарати призначаються одноразово у дозі 400 міліграмів на добу. Відповідно до наданих ОСОБА_1 чеків препарати «Ворміл», «Зентел», «Пірантел» було придбано у кількості 21 упаковки, іноді чотири упаковки на місяць, що унеможливлює їх використання у такій кількості для дитини.

Відповідач також звертає увагу на неналежне оформлення необхідними реквізитами поданих позивачем призначень лікарів, лікарських консультативних заключень, виписок з історії хвороб тощо.

ОСОБА_2 також просить взяти до відому, що він сплачує аліменти на утримання двох спільних з позивачем дітей. У період з квітня 2006 року по червень 2019 року він сплатив 101777,10 гривень аліментів.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторонами визнається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є їх спільною дитиною. На підтвердження зазначеного позивачем подано копію свідоцтва про народження дитини, рішення Любешівського районного суду Волинської області про визнання батьківства та стягнення з відповідача аліментів.

На підтвердження хвороб дитини позивачем подано медичну картку на ім`я ОСОБА_3 , виписку із медичної картки із записами та призначеннями лікарів, починаючи з 12 січня 2017 року.

Отже, 12 січня 2017 року у ОСОБА_3 діагностовано аденоїдні вегетації ІІ ступеня без призначень ліків; 17 січня 2017 року: сольовий діатез - санаторно-курортне лікування, «Канефрон» одне драже два рази на день; 31 січня 2017 року: забійна рана верхньої губи -- розчин люголю і фурацилін; 10 березня 2017 року: алергічний дерматит - «L-цет» одна таблетка раз у день, «Кремген» (мазь); 11 липня 2017 року: аденоїди І-ІІ ступеня, деформація переділки носа - «Флікс» або «Назофекс», УФО носа та зіва № 7, гіоксинова мазь; 28 серпня 2017 року: алергічний дерматит -- кальцій глюконат, мазь календули, синафлану; 05 вересня 2017 року: аденоїди І-ІІ ступеня, хронічний бронхіт, стадія ремісії -- санаторно-курортне лікування; 13 листопада 2017 року: аскаридоз - «Ворміл» одна таблетка десять днів, «Біонорм» одна таблетка тричі на день три дні, «L-цет» одна таблетка раз у день п`ять днів; 05 грудня 2017 року: аскаридоз -- без призначень лікаря; 28 грудня 2017 року по 02 січня 2018 року: стаціонарне відділення Волинської обласної клінічної лікарні, глисна інвазія, ехінококоз, аскаридоз, трихінельоз - «Біонорм», «L-цет», «Альдазол», «Карсіл», ехінацея; 16 лютого 2018 року: ГРВІ, гострий трахеобронхіт - «Амоксіл», «Лазолван», аскорбінова кислота, «Фармазолін»; з 13 по 21 серпня 2019 року: стаціонарне лікування у хірургічному відділенні, абсцес підборіддя -- «Бліцеф» (цефтріаксон) 1,0 в/м один раз; «Нурофен» 10 мл два рази всередину; анальгін 50 % 1,0 в/м при болях, димедрол 1 % 0,5 в/м при болях, перев`язки; 08 листопада 2019 року: стрептодермія -- біоміцину (мазь).

Позивачем також надано результати аналізів ОСОБА_3 у лабораторії «Hemo medica Lutsk» за 07 листопада 2017 року, 26 грудня 2017 року, два за 2018 рік, на яких дата не проглядається, за 12 липня 2018 року.

До позовної заяви додано 29 аптечних чеків про придбання ліків, медичних засобів, засобів гігієни на загальну суму 4201,41 гривень; одну квитанцію до прибуткового касового ордеру, п`ять прибуткових касових ордерів про отримання ОСОБА_3 медичних послуг у ТзОВ «Hemo medica Lutsk» на загальну суму 2480 гривень; рахунок від 29 грудня 2017 року приватного підприємства «Ескулаб» на суму 535 гривень за забір біологічного матеріалу та лабораторні дослідження, вісім квитків про проїзд у громадському транспорті на загальну суму 443,96 гривні.

З розрахунку державного виконавця слідує, що станом на 01 липня 2019 року у відповідача був відсутній борг зі сплати аліментів на користь позивача на утримання двох дітей. З квітня 2016 року ОСОБА_2 фактично сплачено 101777,10 гривень аліментів.

5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог.

У відповідності з частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на життя та охорону здоров`я.

Згідно з частиною першою статті 59 Основ законодавства України про охорону здоров`я батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я своїх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведення ними здорового способу життя.

Статтею 180 СК встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з пунктом 25 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України № 148 від 29 грудня 2017 року, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Враховуючи наведене вище, при розгляді спорів про стягнення додаткових витрат на дитину суд повинен з`ясувати, суму понесених витрат, на що ці витрати були спрямовані і чи підтверджені вони належними доказами.

Крім цього, підлягає оговоренню питання розміру участі позивача та відповідача у додаткових витратах на дитину, тобто якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначалось вище, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини ОСОБА_3 , доїздом до медичного закладу.

Суд констатує, що закон не містить імперативних умов щодо наявності у дитини каліцтва чи хронічних захворювань як обов`язкової підстави для стягнення додаткових витрат.

Таким чином, суд зіставляє наявні у справі відомості про призначення лікарів з поданими позивачем медичними чеками та іншими документами про понесені витрати. У цьому контексті суд звертає увагу, що з огляду на предмет спору суд не піддає оцінці правильність встановлених діагнозів та лікарських призначень, заповнення лікарями первинної медичної документації тощо.

Отже, 12 січня 2017 року у ОСОБА_3 діагностовано аденоїдні вегетації ІІ ступеня без призначень ліків.

У ОСОБА_3 17 січня 2017 року діагностовано сольовий діатез з рекомендацією санаторно-курортного лікування, призначено «Канефрон» одне драже два рази на день. Позивачем не подано товарного чека про придбання цього препарату у січні 2017 року.

Наступне відвідування лікаря ОСОБА_3 датовано 31 січня 2017 року із встановленням діагнозу: «Забійна рана верхньої губи». Лікарем призначено розчин люголю та фурацилін. Аналізуючи подані позивачем аптечні чеки про придбання ліків, також необхідно констатувати відсутність чеків про придбання люголю та фурациліну у січні-лютому 2017 року.

Під час огляду лікарем-дерматологом 10 березня 2017 року у дитини ОСОБА_3 констатовано алергічний дерматит з призначенням таблеток «L-цет», мазі «Кремген». Позивачем не подано товарних чеків про придбання цих препаратів у березні 2017 року.

Наступного разу ОСОБА_3 оглянуто лікарем 11 липня 2017 року та діагностовано аденоїди, деформацію переділки носа з призначенням фізпроцедур, крапель «Флікс» або «Назофікс», гіоксинової мазі. Позивачем не подано товарних чеків про придбання цих препаратів у липні 2017 року.

Під час відвідин лікаря 28 серпня 2017 року у дитини ОСОБА_3 діагностовано алергічний дерматит з призначенням кальцію глюканату, мазей календули та синофлану. Необхідно констатувати відсутність чеків про придбання вказаних ліків серпні-вересні 2017 року.

ОСОБА_3 05 вересня 2017 року встановлено діагноз: «Аденоїди І-ІІ ступеня, хронічний бронхіт, стадія ремісії» та рекомендовано санаторно-курортне лікування. Відомостей про перебування на такому лікуванні дитиною позивачем також не подано.

Під час огляду лікарем 13 листопада 2017 року у ОСОБА_3 діагностовано аскаридоз з призначенням « Вормілу » одна таблетка десять днів, «Біонорму» одна таблетка тричі на день три дні, «L-цет» одна таблетка раз у день п`ять днів. Відповідно до чеку ПП «Новас Фарм» позивачем придбано вказані препарати на загальну суму 312,66 гривень. При цьому суд не бере до уваги відомості про придбання мінеральної води «Боржомі» вартістю 22,45 гривень, адже вона відсутня у лікарських призначеннях.

У ОСОБА_3 05 грудня 2017 року діагностовано аскаридоз без призначень лікаря.

З 28 грудня 2017 року по 02 січня 2018 року дитина ОСОБА_3 лікувався у стаціонарному відділення Волинської обласної клінічної лікарні з глисною інвазією, ехінококозом, аскаридозом, трихінельозом. Дитині призначався «Біонорм», «L-цет», «Альдазол», «Карсіл», ехінацея. Позивачем подано шість чеків ДВТП «Волиньфармпостач», два чеки ТзОВ «Волиньфарм» за вказаний період про придбання призначених ліків на загальну суму 595,03 гривень.

При огляді 16 лютого 2018 року у ОСОБА_3 виявлено ГРВІ, гострий трахеобронхіт та призначено «Амоксіл», «Лазолван», аскорбінова кислота, «Фармазолін». Позивачем подано чек ТзОВ «Подорожник Волинь» на загальну суму 69,51 гривень, з яких судом береться до уваги відповідно до призначення лікаря витрати позивача на придбання «Фармазоліну» та «Амоксілу» на 59,19 гривень. Про придбання у цей період « Лазолвану » на суму 48,50 гривень вказує чек ТзОВ «Подорожник Волинь» від 19 лютого 2018 року. Решта ліків з вказаного чека на суму 177,74 гривень судом не враховуються, оскільки їх також немає у призначеннях лікаря.

З 13 по 21 серпня 2019 року ОСОБА_3 стаціонарно лікувався у хірургічному відділенні КНП «Любешівська ЦРЛ» з абсцесом підборіддя. Дитині призначалися «Бліцеф» (цефтріаксон), анальгін, димедрол, фурацилін, перев`язки. Позивачем подано три товарні чеки про придбання вказаних ліків, шприца, засобів гігієни в аптечному пункті № 2 ДЦРА № 33 на суму 103,81 гривень та два чеки ПВТФ «Фітоцентр» про придбання бинта та медикаментів на загальну суму 326,20 гривень.

Під час лікарського огляду 08 листопада 2019 року у ОСОБА_3 діагностовано стрептодермію з призначенням біоміцину (мазь). Позивачем не подано товарних чеків про придбання вказаного препарату у листопаді 2019 року.

Таким чином, суд вважає доведеними витрати позивача на придбання ліків для лікування дитини ОСОБА_3 у період з 12 січня 2017 року по 08 листопада 2019 року на загальну суму 1445,39 гривень.

Решта аптечних чеків переважно стосуються придбання позивачем протигельмінтних препаратів без лікарських призначень.

Щодо подання позивачем однієї квитанції до прибуткового касового ордеру, п`яти прибуткових касових ордерів про отримання ОСОБА_3 медичних послуг у ТзОВ «Hemo medica Lutsk» на загальну суму 2480 гривень суд звертає увагу, що складені вони з істотними порушеннями законодавства щодо документів первинної фінансової звітності і не беруться судом до уваги як належний доказ понесення позивачем додаткових витрат на лікування дитини. Зокрема у них наявні виправлення, немає інформації про найменування підприємства, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, відсутні підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції тощо.

Між тим, рахунок від 29 грудня 2017 року приватного підприємства «Ескулаб» на суму 535 гривень за забір біологічного матеріалу та лабораторні дослідження містить неістотні недоліки, в цілому відповідає вимогам до первинних фінансового-господарських документів і береться судом до уваги як доказ додаткових витрат позивача, пов`язаних з лікуванням дитини ОСОБА_3 .

При цьому суд також враховує, що позивач, як матір, має право на вибір установ для діагностики та лікування своїх дітей.

У розумінні статті 185 СК не можуть визнаватися додатковими витратами на дитину проїзд у громадському транспорті. Позивачем з цього приводу подано вісім квитків на загальну суму 443,96 гривні.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність додаткових витрат позивача на дитину ОСОБА_3 на загальну суму 1980,39 гривень.

Наступним підлягає вирішенню питання якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину з врахуванням обставин, що мають істотне значення.

Позивач з цього приводу просить врахувати, що вона ніде не працює, виховує двоє дітей, отримує доходи лише з підсобного домашнього господарства.

Натомість відповідач вказує на значні суми аліментів, які він сплачував на утримання двох спільних з позивачем дітей.

Беручи до уваги наведене вище у сукупності, керуючись принципами розумності та справедливості, суд доходить висновку про необхідність визнання за сторонами обов`язку, пов`язаним з додатковими витратами на дитину, у рівних частках.

З врахуванням наведеного вище з відповідача у користь позивача необхідно стягнути 990,20 гривень додаткових витрат на дитину ОСОБА_3

6. Питання розподілу судових витрат.

На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивач звільнена від оплати судового збору при поданні позовної заяви.

У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до частини першої статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі мінімальної ставки для вимог майнового характеру.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 990 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 20 копійок додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 6670 (шести тисяч шістсот сімдесяти) гривень 16 копійок додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 у користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення з врахуванням пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року.

Суддя В.Д. Глинянчук