справа №439/1892/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 439/1704/19

Провадження № 2/439/73/20

30 січня 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., під час розгляду у відкритому судовому засіданні позовної заяви ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівгаз Збут» про захист прав споживача природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» переплачені за газ кошти в розмірі 14069,94 грн. на її користь; судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірителя, позов підтримує, просить його задовольнити. Він не висловив своєї позиції (згоди) щодо проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача ТзОВ «Львівгаз збут» в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

Суд розглянув справу у відсутності позивача, представника позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Як передбачено ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Із змісту позову та долучених доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 56 НОМЕР_3 . Облік споживання газу здійснюється лічильником САМГАЗ G4 № 4595118.

Постановою від 08 липня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд залишив в силі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/9665/16 від 04 березня 2019 року, яким визнано незаконною Постанову Кабінету міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року. У судовому рішенні зазначено: «...Так, особи, права та охоронювані законом інтереси, яких порушувались протиправним актом, що визнаний не чинним, у подальшому мають право звертатись до уповноважених органів для відновлення своїх порушених прав...».

Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року, якою було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) підпунктом 2) пункту 13 Положення, до набрання чиності Постанови КМУ № 315 передбачено: «...для індивідуального опалення або комплексного (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води):

за обсяг, використаний до 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно) - 3,6 грн. за 1 куб. метр;

за обсяг, використаний понад 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно) - 7,188 гривні за 1 куб. метр.

Граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 рік (включно) встановлюються окремим рішенням Кабінету Міністрів України...»

27 квітня 2016 року КМУ прийняв Постанову № 315, якою були внесені суттєві та чисельні зміни до Положення, затвердженого Постановою КМУ № 758, зокрема, пункт 13 викладено у наступній редакції: « …з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривні за 1 куб. метр…»

З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що в період з травня 2016 року по листопад 2018 року вона оплачувала за спожитий газ згідно тарифів, встановлених Постановою КМУ № 315, а саме: за 1 м.куб. газу по 7,19 грн. За вказаний період вона фактично сплатила 49 460,01 за 6689 м. куб. спожитого газу. Враховуючи те, що до набрання чинності Постановою КМУ № 315 газ для населення за обсяг, використаний до 200 м. куб. природного газу на місяць (включно), становив 3,6 грн. за 1 куб. метр, а за обсяг, використаний понад 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно), становив 7,188 гривні за 1 м.куб., зроблено перерахунок, з результату якого вбачається, що її переплата за спожитий газ з травня 2016 року по листопад 2018 року становить: 49460,01 - 35390,07 = 14069,94 грн.

З огляду на викладене та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, споживачі послуг, яким такі послуги надавалися згідно з тарифами, визначеними рішенням, яке у подальшому скасоване судом, мають право на здійснення перерахунку платежів.

З метою досудового вирішення спору 12 вересня 2019 року позивачем надіслано ТОВ «Львівгаз збут» заяву про здійснення перерахунку сплачених сум за природний газ (а.с. 6-9).

16 жовтня 2019 року позивач отримала відповідь, в якій її було відмовлено в здійсненні перерахунку (а.с. 10).

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що адвокатом Темех І.Т. представлено суду Договір про надання правничої допомоги від 02.09.2019 року; акт прийняття наданих послуг від 18.11.2019 року; розрахунок гонорару відповідно до договору про надання правничої допомоги 02.09.2019 року; квитанцію до прибуткового кассового ордеру № б/н від 18.11.2019 року, з яких вбачається, що загальна вартість послуг, наданих позивачу, становить 20 070,00 грн., то такі витрати підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4,7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», що знаходиться у м. Львові по вул. Золотій, 42, на користь ОСОБА_1 переплачені за газ кошти в розмірі 14069,94 грн.

Стягнути з ТзОВ «Львівгаз збут» на користь ОСОБА_1 20 070,00 гривень у відшкодування витрат за професійну правничу допомогу.

Стягнути з ТзОВ «Львівгаз збут» в користь держави 768,40 судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. Бородійчук