Справа № 462/5848/19 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/4215/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу № 462/5848/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Універсальна» на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 18 листопада 2019 року та додаткове рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

11.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» 58 125,90 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності за період з 31.07.2017 по 04.12.2017 року, 2906,20 грн. відшкодування моральної шкоди, 25 273,98 грн. пені,2 142 грн. 3% річних, 5 104,23 грн. інфляційних втрат за період з 11.07.2018 року по 11.09.2018 року, а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності за період з 31.07.2017 року по 04.12.2017 року у розмірі 58 125,90 грн; відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 906,20 грн; пеню у розмірі 25 273,98 грн., 3% річних у розмірі 2 142 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 104, 23 грн. за період з 11.07.2018 року по 11.09.2019 року.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір у розмірі 1921 гривня на користь держави.

Додатковим рішенням від 09 грудня 2019 року доповнено резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 8 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду оскаржив представник ПрАТ «СК «Універсальна».

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, оскільки місцевим судом не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Судом не взято до уваги, що в процесі розгляду кримінальної справи № 462/4526/17 Залізничним районним судом м.Львова відносно ОСОБА_2 (водія забезпеченого автомобіля) судом з-поміж всього іншого було встановлено, що потерпілий ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення винуватця дорожньо-транспортної пригоди від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим. Винуватець ОСОБА_2 у повному розмірі відшкодував завдані збитки.

Відповідно до листа від 04.06.2019 року позивач повідомив, що ОСОБА_2 відшкодував йому шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Відтак, судом при ухваленні рішення не застосовано частину 17 статті 9 Закону України «Про страхування» відповідно до якої страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно копій листків непрацездатності за період перебування на стаціонарному /амбулаторному/ лікуванні, рівень доходу позивача не зменшувався, так як він отримував допомогу з тимчасової непрацездатності у розмірі 100% заробітноої плати.

Задоволення вимог позивача у даній справі призведе до отримання останнім подвійного відшкодування шкоди, що не передбачено чинним законодавством.

Не погоджується із стягненням витрат на правничу професійну допомогу, оскільки акт наданих послуг ( в якому зазначено кількість годин, вартість та вид) був підписаний 11.09.2019 року в той самий момент, коли було подано позовну заяву. Датою сплати коштів зазначено 06.12.2018 року (за пів року до дати підписання акту наданих послуг), відтак є незрозумілим, за які саме послуги була здійснена оплата 06.12.2018 року у розумінні ст.137 ЦПК України. Просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення відповідно до якого відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Згідно вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом частини другої ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 31 липня 2017 року відбулася ДТП за участі автомобіля «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 .. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, тобто, позивачу ОСОБА_1 заподіяно шкоду здоров`ю у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та моральну шкоду.

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 14.12.2017 року у справі №462/4526/17 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля « Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ СК «Універсальна», поліс №АК/ 4815521.

22.11.2017 року потерпілий ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ушкодження здоров`я, додавши всі необхідні для цього документи та заяву-розписку про отримання від водія ОСОБА_2 коштів в розмірі 50 000 грн., які використав на придбання лікарських засобів (а.с.16).

Листом від 10.07.2018 року за вих.. № 421/25-00/03 відповідач ПрАТ СК «Універсальна» повідомила потерпілого ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування шкоди, посилаючись на те, що заподіювач шкоди виплатив позивачу 50 000 грн. на придбання лікарських засобів, а також те, що шкода, заподіяна тимчасовою втратою працездатності відшкодована роботодавцем за рахунок страхових виплат по тимчасовій втраті працездатності. (а.с.17).

Звертаючись з позовом до ПрАТ СК «Універсальна» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, представник позивача ОСОБА_3 з посиланням на ст.ст. 1166,1167,1187,1195 Цивільного кодексу України та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив відшкодувати потерпілому ОСОБА_1 шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 58 125,90 грн. за період з 31.07.2017 року по 04.12.2017 року; 2 906,20 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, що становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю; 25 273,98 грн. пені; 2 142.00 грн. -3% річних; 5 104,23 грн. інфляційні втрати за період з 11.07.2018 року по 11.09.2019 року; 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із вимог ч.1,3 ст.1195 ЦК, а також помилково вважав, що між сторони існують договірні відносини.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої ст.1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Із матеріалів справи встановлено, що потерпілий ОСОБА_1 в час ДТП працював слюсарем з огляду та ремонту локомотивів у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». За час перебування на лікуванні у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю в період з 31.07.2017 року по 04.12.2017 року, що підтверджується листками тимчасової непрацездатності (а.с.19-23) потерпілому ОСОБА_1 було повністю виплачено 100% заробітної плати у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Втрата доходу у вигляді заробітної плати у ОСОБА_1 відсутня.

З Вироку Залізничного районного суду м.Львова від 14.12.2018 року відносно ОСОБА_2 та листа ОСОБА_1 від 04.06.2018 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 50 000 грн., які витратив для придбання ліків, що стало пом`якшуючою обставиною для винуватця ОСОБА_2 під час обрання міри покарання останньому.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на ч.3 ст. 1195 ЦК згідно якої шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Суд першої інстанції під словосполученням «інших доходів» взяв до уваги заробітну плату працівника, що не відповідає змісту статті 1195 ЦК, оскільки про заробітну плату зазначено у ч.1 вказаної статті. Під іншими доходами, крім пенсії, можна розуміти соціальні виплати, аліменти, державну допомогу.

Так як спірні відносини між сторонами регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), Законом України «Про страхування», главою 67 Цивільного кодексу України (далі ЦК), параграфом 2 глави 82 ЦК, тому посилання суду на вимоги статей 610,612, 625 ЦК, що регулюють договірні (зобов`язальні відносини) є безпідставним.

Договір цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК № 4815521 було укладено між ПрАТ СК «Універсальна» та ТзОВ «Українські джерела», однак такий не долучений до матеріалів справи.

Відповідно до ч.17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Згідно п.1 ч.1 ст. 991 ЦК страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала.

Відповідно до ст. 26-1 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи те, що страхові виплати позивачу ОСОБА_1 не виплачувалися, правові підстави для виплати моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. (ч.2 ст. 376 ЦПК).

Із врахуванням вище зазначеного, суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК витрати на професійну правничу допомогу адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У разі відмови в позові - на позивача ( ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК).

Згідно ч.5 ст. 268 ЦК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 18 листопада 2019 року та додаткове рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк