Справа № 361/116/20
Провадження № 2-о/361/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 січня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

встановив:

Заявник просить встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружиною ОСОБА_2 дитини жіночої статі ОСОБА_3 у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим.

Заява вмотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторії АР Крим його дружина ОСОБА_2 народила дитину жіночої статі, про що 17.12.2019р. Євпаторійським пологовим будинком м. Євпаторія видане медичне свідоцтво про народження серії 35 № 055874. Оскільки в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами і установами, в тому числі і медичного свідоцтва про народження дочки, через що він не може, у визначений чинним законодавством України спосіб, зареєструвати факт народження його дружиною дочки.

Заявник подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 27.01.2020р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила встановити факт народження нею ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія АР Крим, дівчинки ОСОБА_3 , батько дитини ОСОБА_1 .

Заява підлягає задоволенню з таких підстав:

З копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, є громадянином України, зареєстрований на постійне місце проживання у АДРЕСА_1 .

З копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, є громадянкою України, зареєстрована на постійне місце проживання у АДРЕСА_1 .

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 23.09.2000р. у Відділі реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міськвиконкому Автономної Республіки Крим.

З медичного свідоцтва про народження серії 35 № НОМЕР_2 , виданого 17.12.2019р. Євпаторійським пологовим будинком вбачається, що 04.12.2019 року о 06 годині 45 хвилин ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у Євпаторійському пологовому будинку народила дівчинку вагою 3350 г, зріст 52 см. Дитина народилась при одноплідних пологах, пологи у ОСОБА_2 треті. Матір новонародженої дитини перебуває у зареєстрованому шлюбі. Факт народження засвідчила завідуюча акушерського відділення ОСОБА_5 .

З метою реєстрації факту народження дитини заявник звернувся до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Листом Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.01.2020р. ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 дитини на підставі медичного свідоцтва серії 35 № 055874 від 17.12.2019р., виданого Євпаторійським пологовим будинком, з тих підстав, що пред?явлений заявником для підтвердження факту народження документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч.3 ст.317 ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Частиною 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту України 18 жовтня 2000р. № 52/5 визначено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006р. № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідно до ст.1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. (далі Закон № 1207 VІІ) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону № 1207 VІІ передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим щодо реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 цього Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч.1ст.10 Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Згідно ч.1ст.17 Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, і законних інтересів держави Україна.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

У Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Згідно даного Висновку не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би нехтування всіма правами мешканців цієї території при обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК.

Таким чином, судом встановлено, що дружина заявника ОСОБА_2 , будучи громадянкою України і зареєстрованою на постійне місце проживання в Україні, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку на тимчасово окупованій території у м. Євпаторія АР Крим, про що їй було видано медичне свідоцтво, яким засвідчено факт народження дитини жіночої статі. Оскільки медичне свідоцтво про народження видане невизнаною державою Україна незаконно створеною державною установою, то є підстави для встановлення у судовому порядку факту народження. Даний факт має юридичне значення і його встановлення необхідно для внесення законним державним органом України до відповідного Державного реєстру актового запису про народження і отримання заявником свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразку.

Керуючись ст.317, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини, а саме, що дитина жіночої статі ОСОБА_3 - народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Євпаторія Автономної Республіки Крим у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженка м. Євпаторія, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Т.В. Селезньова