Справа №428/5220/20
Провадження №2/428/1858/2020
17 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Голуб Т.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи з житлового приміщення без надання іншого житла, -
Адвокат Шурхно Кирило Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виселення особи з житлового приміщення без надання іншого житла.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно № 205052574 позивач є єдиним власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В спірній квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_2 , мати та син позивача.
За час проживання відповідача в зазначеному житлі, він постійно зловживає спиртними напоями, руйнуючи і псуючи вказане помешкання, порушує права соціалістичного співжиття, роблячи неможливим спільне з ним проживання позивача. На зауваження відповідач не реагує, відповідаючи лише виразами нецензурної лайки. Виїжджати з оселі, що належить позивачу, відповідач не має наміру, а також відмовляється зніматися з реєстрації. Відповідач постійно приводить до зазначеної квартири незнайомих позивачу жінок, які також зловживають алкоголем та вчиняють правопорушення у вказаній квартирі, вчиняючи дебоші та сварки стосовно її матері.
На неодноразові прохання позивача знятися з реєстрації та виїхати з квартири, відповідач надає відмову і добровільно робити цього не бажає. Таким чином, з вини відповідача позивачу створені перешкоди нормальному розпорядженню належним їй майном квартирою, тобто порушується право власності позивача ОСОБА_1 на нього.
Останнім часом поведінка відповідача значно погіршилася, в зв`язку з його грубою хуліганською поведінкою та образами в бік позивача та її матері, останні вимушені постійно викликати працівників поліції. Відповідач постійно влаштовує скандали, веде себе вкрай агресивно ображає позивача, принижує її людську гідність, загрожує позивачу фізичною розправою, у зв`язку з чим неодноразово викликались працівники поліції для прийняття до відповідача заходів реагування. Проте всі ці заходи виявилися безрезультатними. За таких обставинах спільне проживання в одній кватирі з відповідачем є неможливим.
08.10.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , допитана за правилами допиту свідків, пояснила, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є її власністю на підставі договору дарування квартири. В цій квартирі проживає її брат, відповідач по справі, який своїми діями робить її проживання в спірній квартирі неможливим. Він зловживає спиртними напоями, приводить жінок, руйнує житло, не сплачує комунальні послуги. Останні півроку вона не відвідувала квартиру. Спірна квартира знаходиться в антисанітарному стані, відповідач на зауваження не реагує. Спірну квартиру їй подарувала мати в березні 2020 року. Відповідач був зареєстрований десять років тому назад, на той час спірна квартира належала матері і вона зареєструвала свого сина, який навчався в інституті. Десять років тому назад позивач вийшла заміж й перестала проживати з братом однією родиною. Жодних зв`язків вона з відповідачем не підтримує.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у позові. Додатково пояснив, що відповідач рідний брат позивача, який вчиняє хуліганські дії. Своїми діями робить проживання в спірній квартирі неможливим. Відповідач не є членом сім`ї позивача. Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі батьками позивача, які на той час були співвласниками квартири. У відповідача у власності немає іншого житла. Згодом в судове засідання не з`явився.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_2 . Син зареєстрований в спірній квартирі, він зловживає спиртними напоями, привів до квартири сторонню жінку ОСОБА_5 , яка вчиняє насильство щодо неї. І ОСОБА_5 , і її було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вони лаялись одна на одну нецензурною лайкою. Син приводить додому друзів, слухає до трьох годин ранку музику, він вибив скло у дверях в її кімнату. Спірну квартиру вона подарувала дочці, позивачу по справі. На момент дарування квартири відповідач був зареєстрований в ній, як член сім`ї.
Вислухавши пояснення осіб, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого 23.03.2020 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Хрипуном М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 631 та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №205052574 від 23.03.2020 року.
Станом на 31.03.2020 року до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою ЦНАП м. Сєвєродонецька № 6050 від 31.03.2020 року.
Відповідно до копії постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.04.2020 року по справі №428/3065/20 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, призначено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 170 грн.
З довідки Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 16.06.2020 року встановлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягувався адміністративної відповідальності протягом 2019-2020 років , а саме: 20.05.2020 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді); 06.07.2019 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху); 23.12.2019 року за ст. 125 КУпАП (інші порушення правил дорожнього руху).
1) 25.01.2019 року надійшло повідомлення ОСОБА_7 , мешкає: АДРЕСА_1 , про те, що скандалить співмешканець ОСОБА_2 . Вказане повідомлення 25.01.2020 року зареєстроване Сєвєродонецьким ВП ГУНП в Луганській області до ЖЄО за № 1815 від 25.01.2019 року та у подальшому розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»;
2) 11.03.2020 року зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_4 про те, що на адресою: АДРЕСА_1 , невідома жінка агресивно себе поводить щодо неї в її квартирі. Дане повідомлення зареєстроване Сєвєродонецьким ВП ГУНП до ЄО № 4886 від 11.03.2020 року та в подальшому розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»;
3) 30.03.2020 року зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_4 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , відбувається конфлікт зі знайомою її сина ОСОБА_8 . Вказане повідомлення Сєвєродонецьким ВП ГУНП зареєстроване до ЄО № 6291 від 30.03.2020 року та в подальшому розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»;
4) 30.03.2020 року зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_9 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , у неї відбувається конфлікт з свекрухою. Дане повідомлення зареєстроване Сєвєродонецьким ВП ГУНП до ЄО № 6292 від 30.03.2020 року та у подальшому розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»;
5) 31.03.2020 року зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_9 про те, що її співмешканець ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння не випускає її з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , побив. Вказане повідомлення зареєстроване Сєвєродонецьким ВП ГУНП до ЄО за № 6323 від 31.03.2020 року та в подальшому розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»;
6) 26.04.2020 року зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_9 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , її побив співмешканець, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Дане повідомлення зареєстроване Сєвєродонецьким ВП ГУНП до ЄО № 8245 від 26.04.2020 року та у подальшому розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»;
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У частині четвертій статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, судом встановлено, що між матір`ю позивача ОСОБА_4 та співмешканкою відповідача ОСОБА_12 склались взаємні неприязні стосунки, що має наслідком виникнення між цими особами численних конфліктних ситуацій, що підтверджується листами Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області. Як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_12 притягувались до адміністративної відповідальності за вчинення ними адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також конфліктні ситуації виникають між ОСОБА_12 та відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується письмовим повідомленням Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області.
Позивач ОСОБА_1 , як власник житлового приміщення або будинку може вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Судом не було встановлено, що відповідач вчиняє хуліганські дії щодо своєї матері, постійно влаштовує скандали, веде себе вкрай агресивно ображає позивача, принижує її людську гідність, загрожує позивачу фізичною розправою, у зв`язку з чим неодноразово викликались працівники поліції для прийняття до відповідача заходів реагування.
Зазначені доводи, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, як і доводи щодо того, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації систематично руйнує та псує жиле приміщення, використовує його не за призначенням.
Крім того, суд відзначає, що зі свідчень позивача (допитаної як свідка) було встановлено, що відповідач вселився в спірне житлове приміщення, як член сім`ї власника, якою на той час була ОСОБА_4 , і на момент укладання договору дарування квартири він був зареєстрований в спірній квартирі, про що достовірно було відомо позивачу.
Позивач, заперечуючи проти проживання в спірній квартирі відповідача, посилається на вчинення ним протиправних дій щодо своєї матері та систематичне руйнування житла, що не знайшло свого підтвердження в суді, проте не заявляє жодних вимог до ОСОБА_12 і погоджується з проживанням цієї особи в належній їй квартирі, хоча дозволу на її проживання вона не надавала.
Також суд враховує, що відповідач не має у власності іншого житла, про що зазначив представник позивача в судовому засіданні. Доказів на підтвердження протилежного суду надано не було.
Тривалий час проживання відповідача в спірному житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним йому в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому виселення відповідача зі спірного житла з урахуванням відсутності у власності чи користуванні у нього іншого житлового приміщення є невиправданим втручанням в його право на повагу до житло.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 02.12.2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» також визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.
На думку суду, в цьому випадку з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи, право відповідача на житло превалює над правами позивача, як власника житлового приміщення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн. позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 18.12.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4050 від 05 жовтня 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ж.І. Кордюкова