ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/252/20 Справа № 179/147/19 Суддя у 1-й інстанції - Кошля А.О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Фермер на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» про стягнення заборгованості по орендній платі,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер», в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.03.2019 року, просила стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 103631,44 грн. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від суми прострочення в розмірі 17052,03 грн.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» про стягнення заборгованості по орендній платі задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» на користь ОСОБА_1 орендну плату за землю в розмірі 26118,09 грн. В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 260,56 грн. (а.с.86-91).

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» звернулося до суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на корить позивача 9564,33 заборгованість по орендній платі за 2016-2018 року. В іншій частині позову відмовити (а.с. 96-101).

Апелянт не згоден з наданим розрахунком заборгованості з орендної плати, вважає, що позивач пропустила строк позовної давності щодо сум з орендної плати за період з 2010 року по 2015 рік та має право тільки на орендну плату за 2016-2018 роки, тобто в межах строків позовної давності.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 114951, виданого 27.01.2003 року ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 4,840 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району.

30.09.2006 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ СП «Фермер» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 305 (далі-Договір).

Предметом договору є земельна ділянка кадастровий номер 010020527, площею 4, 84 га, що знаходиться на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району. Вартість земельної ділянки, яка передається в оренду, станом на 2006 рік, становить 79460,44 грн.

Згідно п. 2.2 Договору (орендна плата) за користування вказаною земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі: 1199 грн. 00 коп. за кожен календарний рік терміну дії Договору, відповідно до розрахунків, викладених в ч. 1 Додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору та у формі, склад якої визначається відповідно до ч. 1 Додатку № 1 і викладено в ч. 2 Додатку № 1, який є невід`ємною частини Договору.

Розмір орендної плати визначається за домовленістю між Сторонами, вказується в розрахунку (може коригуватися згідно індексації грошової оцінки землі та вимог чинного законодавства) і не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством.

За умови отримання орендодавцем орендної плати в грошовій формі, згідно цього Договору, прибутковий податок сплачується орендодавцем особисто (якщо це передбаченого законодавством), в інших випадках прибутковий податок утримується та сплачується орендарем з орендної плати орендодавця, виходячи з розрахунків, викладених в Додатку № 1, відповідно до розміру прибуткового податку, визначеного чинним законодавством.

Орендар за погодженням з орендодавцем може виконувати своє зобов`язання з виплати орендної плати як у грошовій формі, так і у натуральній або у відробітковій, що відображається у відповідному додатку, який є невід`ємною частиною даного договору.

Термін дії договору 7 (сім) років, починаючи з дати його державної реєстрації.

Додатком № 1 до договору від 30.09.2006 року розрахунки по орендній платі визначено наступне: грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням індексації станом на 2006 рік складає 79460, грн.. 44 коп.; - орендна плата вноситься орендарем в розмірі 1200 грн. 00 коп. за кожен календарний рік терміну дії Договору, що становить 1,8951 % від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічного підвищення коефіцієнту індексації станом на 2006 р.; - прибутковий податок з орендної плати (13%) за 2006 (календарний) рік з урахуванням щорічного підвищення коефіцієнту індексації станом на 2006 рік становить (складає) 1566 грн. 00 коп.

Форма орендної плати:

-1 грошова (у гривнях), грошова повністю (у гривнях) з відрахованим прибутковим податком 1044 грн. Період виплати з 1 січня по 31 грудня, або

-2 натуральна (вид продукції, якісний показник, місце поставки), зерно до 1500 кг. з 1 січня по 31 грудня; соняшник до 150 кг. з 1 січня по 31 грудня; цукор до 50 кг. з 1 січня по 31 грудня; солома (примітка 1) до 1000 кг. з 1 січня по 31 грудня.

-3 відробіткова (вид послуг чи робіт) по необхідності в разі виконання п. 2 та погоджену з орендарем в рамках суми орендної плати, культивація (примітка 2) до 0,5 га. з 1 січня по 31 грудня; оранка (примітка 2) до 0,5 га. з 1 січня по 31 грудня.

Договір зареєстровано 05.02.2007 року Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.10.2018 року вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 4,84 га, на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі № 179/1016/18 від 13.07.2018 року зареєстровано за ОСОБА_1 .

18.10.2018 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ СП «Фермер» повідомлення про те, що вона є спадкоємцем по праву спадкування за заповітом земельної ділянки, право власності на яку зареєстровано 22.09.2018 року, у зв`язку з чим, просить виплатити несплачену орендну плату за 2010-2018 роки в грошовій формі в розмірі 18292,88 грн. та в натуральній в розмірі: зерно 13500 кг, соняшник 1350 кг., цукор 450 кг.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.11.2018 року зазначено, що середньо виважена нормативно-грошова оцінка земельної ділянки (одного повного паю) по колишньому КДСП «Авангард» Новопетрівської сільської ради, станом на 01.01.2010 року, становить 99653,49 грн., станом на 01.01.2011 року 99653,49 грн., станом на 01.01.2012 року 174991,52 грн., станом на 01.01.2013 року 174991,52 грн., станом на 01.01.2014 року 174991,52 грн.,станом на 01.01.2015 року 218564,41 грн., станом на 01.01.2016 року 262277,30 грн., станом на 01.01.2017 року 262277,30 грн., станом на 01.01.2018 року 262277,30 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на отримання орендної плати за роки починаючи з 2010 до 2018 р., оскільки майно її (земельна ділянка) перебувала у користуванні юридичної особи та підставою такого користування з моменту укладання договору оренди була платність, тобто певна визначена сторонами договору оплата за користування земельною ділянкою. Вказаний обов`язок не припинився у зв`язку зі смертю орендодавця. Визначаючи розмір заборгованості зі сплати орендної плати, суд першої інстанції керувався відомостями викладеними у листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.11.2018 року щодо грошової оцінки землі.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Пунктом 2.2 Договору оренди землі (далі Договір) передбачено, що за користування вказаною земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі: 1200 грн. 00 коп. за кожен календарний рік терміну дії Договору відповідно до розрахунків викладених в ч. 1 Додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору, та у формі, склад якої визначається відповідно до ч. 1 Додатку № 1 і викладено в ч. 2 Додатку № 1, який є невід`ємною частини Договору.

Розмір орендної плати визначається за домовленістю між Сторонами, вказується в розрахунку (може коригуватися згідно індексації грошової оцінки землі та вимог чинного законодавства) і не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством.

Як було встановлено, умови Договору щодо виплати орендної плати не виконувались, наявна заборгованість,сторонами не заперечувалася.

Доводи скаржника про те, що відповідача, як орендаря земельної ділянки, позивачка про своє право на земельну ділянку повідомила листом від 16.10.2018., до цього дня вона не повідомляла орендаря про свої права на земельну ділянку і відповідачу не було відомо про її право власності на орендовану земельну ділянку, не можуть бути прийняті до уваги.

Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Інші умови Договору оренди земельної ділянки передбачають, що у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи Договір оренди земельної ділянки зберігає чинність для нового власника і повинен бути переукладений відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, Договір не припинив свою дію внаслідок смерті ОСОБА_2 , а тому до позивача, як спадкоємця, враховуючи положення ст.1218 ЦК України, перейшли усі права та обов`язки за вказаним Договором.

Тобто, позивач має право на отримання орендної плати згідно Договору та стягнення заборгованості у разі її виникнення.

Посилання скаржника на те, що позивач на протязі семи років не вступала у спадщину та не повідомляла, що є власником земельної ділянки, а сам скаржник з незалежних причин не мав можливості здійснювати виплати сум орендної плати до Договору за 2010-2018 роки, а тому не має підстав для стягнення заборгованості, не можуть бути прийняті до уваги.

За змістом п.2.2 Договору оренди та додатку №1 до Договору, передбачено, що оренда плата вноситься орендарем (1 січня по 31 грудня), а не сплачується тільки на вимогу орендодавця.

Дані про повідомлення правонаступника щодо можливості отримання орендної плати за договором або її накопичення на депозитному рахунку нотаріусу (ст. 537 ЦК України), відкриттям рахунку на вимогу, чи будь-яким іншим шляхом, відповідачем суду не надано, тобто, відповідно до вимог ст. 537 ЦК України відповідач мав можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса нотаріальної контори, якщо не знав куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання.

Зазначена позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року справа № 577/3866/17-ц, провадження № 61-58св18, 21 травня 2018 справа № 479/187/17, провадження № 61-4907св18.

Тому, встановивши, що відповідач не розрахувався з позивачем по орендній платі, у розмірі встановленому Договором, суд дійшов правильного висновку про наявність у нього невиконаних зобов`язань по Договору та обов`язок їх виконати за період оренди земельної ділянки в 2009-2015 р.

У зв`язку з наведеним вище, також не є слушними доводи скаржника про застосування строків позовної давності, оскільки відповідач відповідно до Договору мав зобов`язання щорічно сплачувати орендну плату та мав право виконувати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, як то передбачено ст. 537 ЦК України, на що звертає увагу и Верховний Суд у зазначених вище постановах, проте свої зобов`язання належним чином не виконував.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та стягнув більше ніж просив позивач, колегія суддів відхиляє, як таке, що спростовується вимогами позовної заяви.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, на законність судового рішення не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Фермер залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: