У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Гергель В.А.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Житаря Ю.І.

представника відповідача - Лугіна І.Ю.

розглянувши заяву представника Державної служби морського та річкового транспорту України про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на робот, і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду в порядку загального провадження.

В підготовчому засіданні представник відповідача - Державної служби морського та річкового транспорту України заявив клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на робот, і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на вимоги ст.. 257 ЦПК України. Додатково представник зазначив, про існування спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав. А саме, представник зазначає, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Скасовано наказ В.О. Голови Державної служби морського та річкового транспорту України № 2-ПД від 14.02.2020 року про припинення повноважень та звільнення ОСОБА_3 на посаді начальника Державної установи «Держгідрографія» з 04 березня 2020 року відповідно до п.5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України; поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Державної установи «Держгідрографія» з 04 березня 2020 року; стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 572848 гривень 32 копійки.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року рішення Деснянського районного суду міста Києва було скасовано, в задоволенні вимог позову ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Ухвалою Верховного суду від 18 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року.

Представник Державної установи «Держгідрографія» клопотання підтримав просив його задовольнити.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що позови заявлені його довірителем про один і той самій предмет, але з різних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Скасовано наказ В.О. Голови Державної служби морського та річкового транспорту України № 2-ПД від 14.02.2020 року про припинення повноважень та звільнення ОСОБА_3 на посаді начальника Державної установи «Держгідрографія» з 04 березня 2020 року відповідно до п.5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України; поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Державної установи «Держгідрографія» з 04 березня 2020 року; стягнуто з Державної установи «Держгідрографія» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 572848 гривень 32 копійки.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року рішення Деснянського районного суду міста Києва було скасовано, в задоволенні вимог позову ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Ухвалою Верховного суду від 18 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на робот, і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу призначено до розгляду в порядку загального провадження.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави ( рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вивчивши позовну заяву в цивільній справі № 754/10924/20 та рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року, на даному етапі розгляду справи суд позбавлений можливості дійти про ідентичність підстав заявлених позивачем ОСОБА_3 позовів до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на робот, і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

На підставі викладеного, керуючись ст. 200, 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Державної служби морського та річкового транспорту України про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказів, поновлення на робот, і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 22 грудня 2020 року.

Суддя