СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-зз/759/36/20
ун. № 759/5011/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника заявників ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2020 р. представник заявників звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2003 шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.07.2007 Святошинською районною у місті Києві радою (зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерумогого майна 31.08.2007 за реєстровим №5394).

Заяву обґрунтовує тим, що спірна квартира була отримана ОСОБА_2 27.01.1987 на підставі рішення виконавчого комітету Ленінградської ради народних депутатів №15 від 12.01.1978, також на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 06.07.2007 спірна квартира належить заявникам у рівних долях по Ѕ частині, на початку березня 2019 р. ОСОБА_2 вирішив подарувати спірну квартиру дружині ОСОБА_3 , але у нотаріуса вони дізналися, що на нерухоме майно двічі накладено арешт, однак вказані арешти були накладені помилково, оскільки обидва накладалися як на майно боржника ОСОБА_6 , але ця квартира їй ніколи не належала і була приватизована заявниками лише у 2007 р.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

За таких підстав суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником підстави для скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2003 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 по справі №2-983-1/04.

Також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №193081886 встановлено, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено на підставі постанови №б/н 02.04.2003 відділом Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні, ВДВС Святошинського, реєстраційний номер обтяження №1459114.

30.05.2003 рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля та відшкодування шкоди по справі №2-983-1/04 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 7448 грн 00 коп. сплачених на автомобіль «Мазда-626» 1987 року випуску судові витрати на моральну шкоду.

18.07.2009 додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва розірвано договір купівлі-продажу автомобіля «Мазда-626» 1987 року випуску.

26.09.2003 ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2003, а справа направлена на новий розгляд.

21.11.2003 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля та відшкодування шкоди залишено без розгляду.

26.02.2004 ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2003, справа передана на розгляд до суду першої інстанції.

12.07.2004 рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля та відшкодування шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 7448 грн 0 коп. сплачених за автомобіль «Мазда-626», 1987 року випуску та судові витрати, а в решті позовних вимог відмовлено.

18.12.2009 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва скасовано забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль «Мазда-626» 1987 року випуску.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.07.2007 виданого Святошинською районною у місті Києві радою квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині, що також підтверджується інформаційною довідкою КВ-2019 №47700 від 06.12.2019 виданої КП «КМЮТІ».

Таким чином ухвалою суду від 28.03.2003 по справі №2-983-1-04 було помилково накладено арешт на спірну квартиру, як таку, що належить заявникам на праві приватної власності.

20.02.2020 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві про зняття арешту з майна на спірну квартиру по справі №759/2679/20.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначено у п. 10 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 за №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що заява про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки вказанйи арешт був накладений помилково, а також рішення набрало законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 158, 260, ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника заявників ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля та відшкодування шкоди задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2003 шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.07.2007 Святошинською районною у місті Києві радою (зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерумогого майна 31.08.2007 за реєстровим №5394).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали складено 31.01.2020.