ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9976/19

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/108/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Кузюри Л.В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість в розмірі 15 507,19 грн за кредитним договором № б/н від 18.05.2010 та судові витрати у розмірі 1 921 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.05.2010 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором, у зв`язку з чим, станом на 23.07.2019 має заборгованість у розмірі 15 507,19 грн, яка складається з:

2 833,28 грн - заборгованість за тілом кредиту;

10 359,28 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом;

1 100 грн - заборгованість за пенею та комісією;

500 грн - штраф (фіксована частина);

714,63 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 2 833,28 грн і 350,97 грн у відшкодування судових витрат, а всього 3 184,25 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків у розмірі 10 359,28 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі, посилаючись на грубе порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість, безпідставність та незаконність.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд не дотримався засад змагальності та вчинив грубе порушення принципів правосуддя, оскільки не маючи у справі обґрунтованих та доказових заперечень відповідача, суд, замість відповідача, навів доводи проти вимог позивача і відмовив банку у цих вимогах, не посилаючись на жодний доказ іншої сторони спору.

Заявник зазначає, що підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання Банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору.

Заявник вказує, що встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Наголошує, що оскаржуваним рішенням районний суд не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а й наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг, банку та в цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 3 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Задовольняючи частково позов АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані надані позивачем кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 2 833,28грн. Посилаючись на правову позицію, сформульовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), виходив з того, що правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків відсутні, оскільки у заяві від 18.05.2010 процентна ставка не зазначена.

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та в частині відмови у стягненні заборгованості за пенею і комісією, штрафами сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом.

Судом у справі встановлено, що 18.05.2010 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом подання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В даній заяві в розділі «ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, прошу надати мені перераховані нижче послуги» проставлено відмітку у графі «платіжна картка кредитка «Універсальна» та у графі «зазначте бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/ GOLD» зазначено «2 500 грн» (а.с. 9).

У тексті вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 погодився із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Свою позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, Банк обґрунтовував тим, що відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

До позову Банком додано підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50ОТС003188008, ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , в якій, серед іншого, визначено базову процентну ставку в місяць в розмірі 2,5 % (а.с. 10). У довідці зазначено, що відповідач з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Також Банком додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 11-34), які відповідачем не підписані.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, встановивши, що відповідач підписав анкету-заяву, в якій було визначено кредитний ліміт, та за якою останній отримав кредитні кошти, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2 833,28 грн.

Однак, районний суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи позов в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.05.2010, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору.

Оцінюючи доводи позивача про те, що підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання Банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору, колегія суддів вважає за необхідне дотриматися правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, ухваленого в аналогічних правовідносинах, зміст якого зводиться до того, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), та, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Підстав відступити від цього правового висновку під час розгляду справи, що переглядається, колегія суддів не встановила.

Разом з тим, як зазначалось раніше, у підписаній позичальником ОСОБА_1 довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50ОТС003188008, ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 базова процентна ставка зазначена у розмірі 2,5 % (30% річних) (а.с. 10).

Зазначений розмір процентів, сума яких за наданим позивачем розрахунком становить 1 164,25 грн, і підлягає стягненню разом з сумою заборгованості за тілом кредиту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків не відповідає обставинам справи, у зв`язку з чим заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2019 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1 164,25 грн заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» на суму 3 997,53 грн (3 997,53 грн від 15 507,19 грн становить 25,78%), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору та загальної суми стягнення, збільшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору з 350,97 грн до 495,23 грн (1 921 грн х 25,78% :100%) та, відповідно, збільшивши загальну суму до стягнення з 3 184,25 грн до 4 492,76 грн (3 997,53 грн + 495,23 грн).

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню на суму 1 164,25 грн (1 164,25 грн від 10 359,28 грн становить 11,24%), у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 72), то відповідно з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 323,88 грн (2 881,50 грн х 11,24% : 100%).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання невідоме, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Центральним ВВС СМУ УМВС України в Сумській області 12.12.1996, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) 1 164 (одну тисячу сто шістдесят чотири) грн 25 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2019 року - змінити в частині визначення розміру стягнутих з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання невідоме, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Центральним ВВС СМУ УМВС України в Сумській області 12.12.1996, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) судових витрат та загальної суми до стягнення, збільшивши суму судового збору з 350 (трьохсот п`ятдесяти) грн 97 коп. до 495 (чотирьохсот дев`яноста п`яти) грн 23 коп. та загальну суму до стягнення з 3 184 (трьох тисяч ста вісімдесяти чотирьох) грн 25 коп. до 4492 (чотирьох тисяч чотириста дев`яноста двох) грн 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання невідоме, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Центральним ВВС СМУ УМВС України в Сумській області 12.12.1996, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) 323 (триста двадцять три) грн 88 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: