Справа № 316/2349/20
Провадження № 2-н/316/1272/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯГАЗ ЗБУТ», про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості по оплаті послуги з постачання природного газу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, про стягнення на свою користь з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуги з постачання природного газу, у розмірі 1762,95 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн..

Проте, під час підготовки справи до розгляду, при дослідженні матеріалів заяви та доданих до неї документів, було встановлено, що в даному випадку необхідно відмовити у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч.3 ст.163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до змісту заяви, ТОВ «ЗАПОРІЖЖЯГАЗ ЗБУТ» зазначає, що Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст..ст.633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника, та на думку заявника не потребує двостороннього підписання письмової форми Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплата рахунків за поставлений газ. Оскільки боржником протягом 2016-2018 років здійснювалась оплата за поставлений природній газ, та фактично до 11.05.2018 року (для припинення газопостачання) здійснювалось споживання природного газу, а отже вважають що Договір укладений.

З даним твердження заявника суд погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тобто наказне провадження представляє собою спрощену процесуальну процедуру розгляду, при цьому на нього не поширюються принципи гласності, усності, безпосередності, змагальності.

Суд зауважує на тому, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Разом з цим на суд покладається обов`язок перевіряти, чи відповідає подана до суду заява про видачу судового наказу, вимогам ЦПК України, зокрема ст..163 цього Кодексу.

Таким чином, твердження заявника про укладення Договору з боржником, за відсутності у паперовому вигляді такого Договору, є безпідставним, так як в даному випадку порушуватиметься принцип безспірності, який притаманний для наказного провадження.

Крім того, суддя наголошує на тому, що п. 3 ч.3 ст.163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються саме копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Отже, за відсутності договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості, із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги, за якою ним подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, з неї не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1, 8 ч.1 ст.165 цього Кодексу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до положень ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 165, 166, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯГАЗ ЗБУТ», про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості по оплаті послуги з постачання природного газу відмовити.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Енергодарський міський суд Запорізької області.

Учасник справи якому повна ухвала не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М. О. Куценко