Справа № 346/1363/20
Провадження № 22-ц/4808/809/20
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Маслей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді Калинюка О.П. 12 травня 2020 року в м. Коломия,

в с т а н о в и в:

02.04.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 12.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», в якій своїм підписом відповідач підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 12.03.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 17 192,17 грн., з яких: 10 953,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі простроченим тілом кредиту, 1 060,26 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 3 883,25 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 794,87 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.11.2010 року в загальному розмірі 10 953,79 грн. (за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) станом на 12.03.2020 року) та судові витрати в розмірі 2 102 грн.

В решті вимог позову відмовлено у зв`язку з їхньою безпідставністю.

Рішення мотивовано тим, що між сторонами дійсно був укладений кредитний договір, однак позивачем не надано належних доказів, які б містили умови щодо сплати процентів та неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому підставними є лише вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) у розмірі 10 953,79 грн., а в решті вимог позову слід відмовити.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, пенею та штрафами, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову в наведеній частині, суд помилково дійшов висновку, що банк не погодив з відповідачем відповідні умови кредитування щодо сплати процентів та неустойки (пені, штрафів), оскільки відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, а також зобов`язалася самостійно знайомитися з усіма змінами до них на сайті банку. Крім того, відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», в якій передбачена базова відсоткова ставка за користування кредитом - 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, а також порядок нарахування пені та розмір штрафів. Отже, при укладанні кредитного договору сторонами були погоджені усі істотні умови договору, а тому позовні вимоги про стягнення пені та штрафів підлягають до задоволення в повному обсязі.

Також апелянт вказує, що 01.11.2018 року банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг і згідно п. 2.1.1.12.19 сторони дійшли згоди, що в разі неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в п. 2.1.1.12.4 цього договору, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в розмірі подвійних процентів за користування кредитом, базовий розмір яких передбачений Тарифами. При цьому проценти за користування кредитом банком не нараховуються та не підлягають сплаті клієнтом. Банк має право при розрахунку заборгованості по кредиту застосовувати індекс інфляції у відповідному періоді. Відповідач погашала заборгованість до 03.06.2019 року, а, отже, приєдналася до редакції Умов та Правил надання банківських послуг від 01.11.2018 року, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку в розділі «Архів договорів». Починаючи з 01.02.2020 року відповідачу нараховано проценти відповідно до вищевказаних Умов та Правил, а тому позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 1 060,26 грн., які нараховані на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

З наведених мотивів апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги банку в наведеній частині задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 12.11.2010 року в загальному розмірі 10 953,79 грн. (за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) станом на 12.03.2020 року) сторонами не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 8 000 грн.

В заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 30, 32).

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с. 33, 34-57).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.03.2020 року становить 17 192,17 грн., з яких: 10 953,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі простроченим тілом кредиту, 1 060,26 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 3 883,25 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 794,87 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 12.11.2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку і таким чином уклала із банком договір про надання банківських послуг, за умовами якого отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 8 000 грн. (а.с. 30, 32).

Відповідача було ознайомлено з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується її підписом на довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», згідно з якою базова процентна в місяць становить 2,5% на залишок заборгованості; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Також в довідці наведено порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та розмір штрафів за порушення термінів платежів (а.с. 33).

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою з рахунку відповідача (а.с. 18-29), а наявність заборгованості за кредитним договором - розрахунком заборгованості (а.с. 5-17), який відповідачем не спростований.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) в розмірі 10 953,79 грн.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, нараховану пеню, а також штрафи за порушення термінів платежів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу наведеної норми слідує, що така передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення 1 060,26 грн. заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, посилався на те, що з 01.11.2018 року були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування процентів, а саме згідно п. 2.1.1.12.19 в разі неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в п. 2.1.1.12.4 цього договору, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в розмірі подвійних процентів за користування кредитом, базовий розмір яких передбачений Тарифами. При цьому проценти за користування кредитом банком не нараховуються та не підлягають сплаті клієнтом. Банк має право при розрахунку заборгованості по кредиту застосовувати індекс інфляції у відповідному періоді.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про те, що відповідач ознайомилася із змінами до Умов та правил надання банківських послуг від 01.11.2018 року щодо нарахування процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України та що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних процентів.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для висновку про те, що укладеним між сторонами договором було встановлено інший розмір процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому позивач має право на стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, як визначено в ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості видно, що проценти за ст. 625 ЦК України нараховувалися позивачем за період з 01.02.2020 року по 12.03.2020 року, тобто за 41 день прострочки.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: сума боргу ? 3% : 365 ? кількість днів.

Таким чином, три проценти річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 01.02.2020 року по 12.03.2020 року становлять суму 36,91 грн. (10 953,79 ? 3% : 365 ? 41) і саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача нарахованої пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», сторони погодили відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, та штрафів за порушення термінів платежів - 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с. 33).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають лише штрафи, а саме 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 794,87 грн. штрафу (процентної складової).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентах, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та штрафів слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 36,91 грн. заборгованості по процентах, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 794,87 грн. штрафу (процентної складової).

В решті заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2020 року слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 953,79 грн. заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) та дійшла висновку про стягнення 36,91 грн. заборгованості по процентах, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 794,87 грн. штрафу (процентної складової), то пропорційно розміру задоволених позовних вимог (71,46%) стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає 1 502,09 грн. судового збору за подання позовної заяви, а також, враховуючи пропорційність задоволених апеляційних вимог (21,35%), 673,17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 2 175,26 грн. судового збору.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження якого м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , МФО 305299, - 36,91 грн. (тридцять шість гривень 91 копійку) заборгованості по процентах, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 500 грн. (п`ятсот гривень) штрафу (фіксованої частини) та 794,87 грн. (сімсот дев`яносто чотири гривні 87 копійок) штрафу (процентної складової).

В решті заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2 175,26 грн. витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 23 липня 2020 року