Справа № 236/778/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Сердюк Н.В.,

за участю секретаря - Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Новоселівка Лиманського району Донецької області помер його батько - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві власності. Після смерті ОСОБА_2 спадщину у виді зазначеного житлового будинку фактично прийняла дружина померлого та відповідно мати позивача - ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем. Однак, ОСОБА_4 належним чином не оформила своїх спадкових прав та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері, та при зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки в позасудовому порядку дане питання вирішити не можливо, позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Новоселівка Лиманського району Донецької області.

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 77).

Відповідач - представник Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю ОСОБА_5 .О. (а.с. 84), будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просить розглянути справу без участі представника Лиманської міської ради, рішення ухвалити на розсуд суду, про що суду надала відповідну заяву (а.с.83).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Новоселівка Лиманського району Донецької області помер ОСОБА_2 , що підтверджується наданою позивачем копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 14 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку загальною площею 32,7 кв.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п"яти включно від 29 серпня 1958 року, посвідченого нотаріусом Краснолиманської контори 09 грудня 1958 року та зареєстрованого в Інвентаризаційному технічному бюро м. Красний Лиман за реєстровим номером 739 (а.с.9-10). Право власності ОСОБА_2 на зазначений житловий будинок також підтверджується інформацією від 26 лютого 2020 року та довідкою № 26-6/0.76/КЛ від 24 січня 2020 року, наданими КП "Бюро технічної інвентаризації" (а.с. 22, 29).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги за законом є (була) його дружина - ОСОБА_3 .

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідок № 26-31-90 та № 26-31-91 від 20 лютого 2020 року, виданих старостою Новоселівського старостинського округу Меделяєвою Н.В., ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19).

Згідно інформації, наданої 10 березня 2020 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Алперіною О.Ю., спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася, із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до Лиманської державної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с. 68).

Отже, ОСОБА_3 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка складалася із житлового будинку загальною площею 32,7 кв.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак, за життя не оформила своїх спадкових прав та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 02 листопада 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного триторіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 983 (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного житлового будинку загальною площею 32,7 кв.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , та яку вона після смерті чоловіка фактично прийняла у спадщину.

Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна № НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , виготовленого КП "Бюро технічної інвентаризації", станом на 28 січня 2020 року становить 28868,00 гривень (а.с. 36-55).

Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України).

У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 17 січня 1953 року, актовий запис № 1, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Згідно інформації, наданої 10 березня 2020 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Алперіною О.Ю., після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа № 109/2019 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої 07 березня 2019 року від імені ОСОБА_1 , з іншими заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Крім того, ОСОБА_1 05 жовтня 2019 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими номерами 3475-3477 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 3,5940 га, кадастровий номер :04:000:0252; площею 0,4181 га, кадастровий номер :02:000:0249; площею 0,1916 га, кадастровий номер :04:000:0634 (а.с. 68).

05 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 05 жовтня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на зазначений будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами на ім"я померлої ОСОБА_3 ; зазначений житловий будинок належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Оскільки документ, що підтверджує право власності померлої ОСОБА_3 на спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися зазначеним будинком, що входить до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України).

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки спірний будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , правомірно належав матері позивача - ОСОБА_3 .

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок "А-1", загальною площею 32,7 кв.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами: сарай "Б", літня кухня "В", сарай "Г", вбиральня "Д", сарай "Ж", огорожа № 1, колодязь № 2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Новоселівка Лиманського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 21 квітня 2020 року.

Суддя -