справа № 489/6317/20
провадження №2-о/489/120/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

18 грудня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Миколаївська міська рада про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини,

встановив:

В грудні 2020 року заявники звернулися до суду з заявою, в якій просили суд встановити факт, що на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 заявники постійно проживали разом з спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син заявників ОСОБА_3 , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_2 . Інших спадкоємців немає. Заявники постійно проживали зі своїм померлим сином у вказаній квартирі. Так як вони фактично прийняли спадщину, то не зверталися до нотаріуса за оформленням спадкових прав. Оскільки, звернувшись до нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, заявники просять суд встановити факт їхнього постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, звернувшись до суду в порядку окремого провадження.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суд враховує наступне.

За положеннями статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавця із заявниками, заявники посилається на порушення їх права на оформлення спадкових прав.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пунктів 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 577/3336/18.

Зі змісту заяви вбачається, що заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання заявників з спадкодавцем на момент відкриття спадщини з метою подальшого реалізації спадкових прав.

Із доданої до заяви постанови приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу від 14.05.2020 вбачається, що підставою відмови заведенні спадкової справи є пропуск заявниками шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутність доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на моменті відкриття спадщини.

Таким чином, наведене свідчить про існування спору про право, що виключає можливість розгляду заяви в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Керуючись частиною четвертою статті 315 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Миколаївська міська рада про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Роз`яснити заявникам право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текс ухвали складено 18.12.2020.

Суддя І.В.Коваленко