Номер провадження: 22-з/813/326/20
Номер справи місцевого суду: 522/2000/18
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України, представника ОСОБА_1 ,

від позивача Дерменжи В.Д. не з`явились,

від відповідача Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України не з`явились,

розглянувши в режимі відеоконференції заяву про роз`яснення судового рішення в справі №522/2000/18 за позовом ОСОБА_2 до Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України, Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2019 року змінено; позов задоволено частково;

визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади директора Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України на підставі Наказу №50-ос від 7 листопада 2017 року Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України по пункту 4 статті 40 КЗпП України (прогул), по пункту 1 статті 41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов`язків), по пункту 1-1 статті 41 КЗпП України (винні дії керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалась несвоєчасно);

поновлено ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на роботі на посаді директора Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України () з 7 листопада 2017 року.

стягнуто з Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 7 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року в загальній сумі 70171 грн. 71 коп.;

стягнуто з Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України () в дохід держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.;

стягнуто з Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України () в дохід держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

З матеріалів справи, що надійшла для розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, встановлено, що на час прийняття судом апеляційної інстанції постанови, якою змінено рішення суду першої інстанції, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2019 року було звернуте до негайного виконання та виконано в частині поновлення ОСОБА_2 на робот та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць. Обставини щодо негайного виконання рішення суду першої інстанції не були відомі суду апеляційної інстанції, як наслідок у постанові суду від 24 вересня 2020 року про це не йдеться.

6 листопада 2020 року Кілійський районний спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України звернувся до апеляційного суду з заявою про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Зі змісту заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що 30 жовтня 2020 року Кілійському районному спортивно-технічному клубу Товариства сприяння обороні України стало відомо про арешт рахунків на суму 78188,88 грн. Відповідач як податковий агент та роботодавець зобов`язаний утримати із доходу позивача податок на доходи фізичних осіб, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військовий збір. Тому, з суми стягненого на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу після утримання вказаних доходів і зборів сума, яка підлягає перерахуванню позивачу, підлягає зменшенню на 41,5 % (22% ПДФО, 18 % єдиний внесок, 1,5 % військовий збір) та становитиме на підставі постанови апеляційного суду 41050,45 грн. (70171,71 (70171,71 х 0,415) = 41050,45 грн.). Однак приватним виконавцем арештовано грошові кошти в сумі 70171,71 грн., при тому, що приватний виконавець не зобов`язаний утримувати з позивача податки та збори. У випадку стягнення виконавцем грошових коштів у сумі 70171,71 грн. на користь позивача відповідач буде зобов`язаний утримувати та сплачувати податки та збори до бюджету саме з цієї суми, що призведе до остаточного стягнення з відповідача 99292,97 грн. (70171,71 х 1.415). Таким чином відповідач фактично буде змушений двічі сплатити в інтересах позивача податки та збори у розмірі, що не відповідає резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року. Виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна бути зменшена на суму податків і зборів, які сплачуються його роботодавцем. Заявник просив роз`яснити постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в частині утримання Кілійським районним спортивно-технічним клубом Товариства сприяння обороні України податків та зборів з грошових коштів в суми 70171,71 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_3 .

Заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, зокрема, стягнуто з Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 7 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року в загальній сумі 70171 грн. 71 коп.

У мотивувальній частині постанови суду вказано, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, судом визначається загальна сума без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначається в резолютивній частині рішення (п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці»).

Тобто, зазначена в резолютивній частині постанови сума 70171,71 грн. є загальною сумою без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів, з якої ці податки, збори, обов`язкові платежі підлягають утриманню при виконанні рішення.

Відповідно до підпункту 14.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІУ цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуюються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом ІУ цього Кодексу.

Абзацом другим пункту 164.1 статті 164 ПК визначено, що загальний оподаткований дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахованих (виплачених, наданих) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до статті 168 ПК податковий агент зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми такого доходу платника податків за його рахунок та такий податок сплачується до бюджету.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК передбачено, що в Україні тимчасово встановлюється військовий збір, ставка якого становить 1,5% від доходу.

Пунктом 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 даного Закону єдиний внесок нараховується на заробітну плату.

Таким чином, Кілійський районний спортивно-оздоровчий клуб Товариства сприяння обороні України як податковий агент та роботодавець позивача ОСОБА_2 зобов`язаний утримати із доходу позивача податок на доходи фізичних осіб, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військовий збір.

Судова практика орієнтує на те, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори (постанова Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі №359/10023/16-ц, постанова Верховного Суду від 5 серпня 2020 року в справі №817/893/17).

Таким чином, виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна бути зменшена на суму податків і зборів, які сплачуються його роботодавцем.

Постанова Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виконанні цього судового рішення тлумачиться по різному, зокрема, щодо сплати з присудженої до стягнення суми податків, зборів, обов`язкових платежів, тому постанова підлягає роз`ясненню в порядку статті 271 ЦПК України.

Керуючись ст.271 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року в частині стягнення з Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 7 листопада 2017 року по 31 травня 2019 року в загальній сумі 70171 грн. 71 коп. роз`яснити наступним:

«В резолютивній частині постанови суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу 70171,71 грн. визначено без віднімання сум податків, зборів, інших обов`язкових платежів, тому з суми 70171,71 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу податки, збори, обов`язкові платежі підлягають нарахуванню роботодавцем Кілійським районним спортивно-технічним клубом Товариства сприяння обороні України як податковим агентом при виконанні судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми 70171,17 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті ОСОБА_2 , внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшиться на суму податків, зборів, інших обов`язкових платежів».

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 18 грудня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова