Номер провадження: 22-ц/813/4951/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс груп», третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання недійсними постанови та акту державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу, що винесені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс груп», третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, у якому просила суд визнати недійсною та скасувати постанову Головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Тріфонова О.Ю. від 11.11.2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні №55760928 та визнати недійсним та скасувати Акт Головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Тріфонова О.Ю. від 11.11.2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні №55760928.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 рокувідмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса, ГТУЮ в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс груп», третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради», про визнання недійсними постанови та акту державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу, що винесені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження.

Роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса, ГТУЮ в Одеській області в рамках виконавчого провадження, що відкрито на підставі рішення суду по цивільній справі №523/19031/13-ц.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року - скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженні у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 15.04.2020 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

При подачі апеляційної скарги, ОСОБА_1 надала у її додатках також клопотання, у якому просила суд розглядати її апеляційну скаргу у її відсутність, у зв`язку із неможливістю з`являтися у судові засіданні (а.с. 29).

Крім того, 14.04.2020 року на електрону адресу апеляційного суду також надійшла заява від ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», у якій товариство просило суд розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року - залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 26 лютого 2014 року по цивільній справі №523/19031/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту було задоволено вимоги позивача.

В процесі виконання зазначеного рішення державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Тріфоновим О. Ю. винесено постанову від 11 листопада 2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в виконавчому провадженні №55760928 та Акт від 11 листопада 2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в виконавчому провадженні №55760928, які позивачка ОСОБА_1 просить скасувати.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, районний суд виходив з того, що оскільки оскаржувані постанова та акт державним виконавцем винесені в процесі виконання рішення суду №523/19031/13-ц, тому позивач має право звернутись до суду в порядку ст. 447 ЦПК України розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст. 5 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом,у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона подана до суду в порядку цивільного судочинства при виконанні державним виконавцем рішення суду, ухваленого в порядку ЦПК України. Предметом спору в цій справі є рішення державного виконавця, а саме Постанова від 11.11.2019 року та Акт від 11.11.2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням №55760928, з примусового виконання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м.Одеси по справі №523/19031/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, постановлених у порядку цивільного судочинства, врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень.»

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 448 ЦПК України).

За вищенаведених обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що оскільки оскаржувані постанова та акт державним виконавцем винесені в процесі виконання рішення суду №523/19031/13-ц, тому позивач повинен звертатись до суду в порядку ст. 447 ЦПК України розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви, яким суд надав відповідну правову оцінку.

Крім того, слід зазначити, що у своїй заяві від 14.04.2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», зазначає, що 26.12.2019 року, ОСОБА_1 , у зв`язку з неможливістю виконання грошових вимог кредитора, надала добровільну згоду на задоволення вимог іпотекодержателя ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» за рахунок іпотечного майна, яка була посвідчена приватним нотаріусом ОМНО Янковською О.С. та зареєстрована в реєстрі за №4394, копію якої додано до заяви від 14.04.2020 року.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, в зв`язку з чим підстави для скасування ухвали судді відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року про відмову у відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс груп», третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання недійсними постанови та акту державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу, що винесені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.04.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Л.А. Гірняк