Справа № 452/110/19 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Провадження № 22-ц/811/2770/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника АТ «Альфа-Банк» Блажевського П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Фльфа-Банк» на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року в складі судді Галина В.П. у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

встановила:

У січні 2019 року позивач АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з участю третьої особи Служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації, про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

До початку розгляду справи по суті представник відповідачів ОСОБА_10 подала клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовувала тим, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2011 року у цивільній справі № 2-481/11 за позовом АТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно, вирішено виселити ОСОБА_1 із всіма членами сім`ї та іншими мешканцями з будинку на АДРЕСА_1 , при цьому дана цивільна справа № 452/110/19 за позовом АТ «Укрсоцбанк» про виселення та зняття з реєстраційного обліку є про той самий предмет і з тих самих підстав, що й цивільна справа № 2-481/11. Вважає, що повторний розгляд питання про виселення є неможливий.

Оскаржуваною ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_10 задоволено.

Закрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалу суду оскаржив позивач АТ «Укрсоцбнак», з оскаржуваним судовим рішенням не погоджується, вважає, що ухвала підлягає скасуванню через порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Стверджує, що у даній справі відсутні усі необхідні підстави для закриття провадження у справі, зокрема, судове рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не приймалося.

Просить скасувати ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судового засідання від 29 січня 2019 року залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Альлфа-Банк» як правонаступника позивача АТ «Укрсоцбанк».

Представник правонаступника позивача Блажевський П.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 182-192), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника правонаступника позивача ОСОБА_11 на підтримку доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи наявні матеріали справи та вимоги закону колегія суддів приходить переконання, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі місцевий суд виходив з того, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2011 у цивільній справі за позовом ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно, позов задоволено та звернуто стягнення на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 191,2 кв.м. для задоволення грошових вимог ПАТ Укрсоцбанк в сумі 46461,03 грн., виселено ОСОБА_1 із всіма членами сім`ї та іншими мешканцями з будинку АДРЕСА_1 , вирішено питання стягнення судових витрат. Зазначене рішення набрало законної сили та зверталось до виконання.

Тобто, суд зазначив, що із судового рішення, яке набрало законної сили вбачається, що судовий спір був вирішений між тими ж сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, відтак провадження у справі закрив на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції (ч. 1 ст. 23 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення, у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави закриття провадження у справі визначено статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі з відповідних підстав.

В розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про виселення та зняття з реєстраційного обліку. Вимоги обґрунтовані тим, що будинок, із якого позивач просить виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідачів, згідно іпотечного договору перебуває в іпотеці банку, при цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Позивач звертав увагу на те, що заборгованість за кредитним договором залишається не виплаченою, а право користування спірним будинком в неповнолітніх виникло після укладення договору іпотеки. Зважаючи на ці факти, просив позов задовольнити.

В свою чергу, в матеріалах справи міститься рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2011 року, у справі № 2-481/11 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до Особа 1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно, яке роздруковане із Єдиного державного реєстру судових рішень та долучене представником відповідачів ОСОБА_10 (а.с. 137-138).

Разом з цим, зі змісту такого рішення слідує, що ОСОБА_12 ) на підставі договору кредиту № 612/38 25 від 24 грудня 2007 року отримала у банку 25000 гривень під 14,5% річних з кінцевим терміном повернення до 23.12.2022 року. На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору за реєстровим № 237 від 24.12.2007 року передала в іпотеку нерухоме майно, житловий будинок АДРЕСА_1 .

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи питання про закриття провадження по справі, залишив поза увагою те, що позовні вимоги заявлені з приводу спору не між тими самими сторонами, оскільки матеріально-правові вимоги у даній справі № 452/110/19 заявлені до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з участю третьої особи Служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації, а у справі № 2-481/11, відповідачем була зазначена лише ОСОБА_1 .

Крім цього, по справі № 452/110/19 позов поданий з інших підстав, а саме з врахуванням судового рішення про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно, а також заявлено вимогу про зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що сторони, предмет та вимоги у даній цивільній справі та у цивільній справі № № 2-481/11 не є тотожними.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому її необхідно скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29 січня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк