Справа № 456/3629/19
Провадження № 2/456/306/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі по справі доводяться йому синами, які зареєстровані у належному йому будинку, однак фактично не проживають у ньому на протязі восьми останніх років (з 2011 року). Відповідачі систематично виїжджають на тимчасові заробітки за кордон. Під час перебування в Україні його сини проживають у своєї бабусі ОСОБА_4 .. Вказав, що його сини ніколи не приймали та не приймають участі в обслуговуванні житлового будинку та сплаті комунальних витрат за електроенергію та газопостачання. А так як він проживає разом з хворим батьком та глухонімим братом інвалідом, за якими здійснює догляд, то йому матеріально важко сплачувати витрати за повнолітніх синів, які у будинку не проживають. У зв`язку з цим він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю пославшись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задоволити. Додатково пояснив, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 разом з батьком та братом, які є інвалідами та за якими він здійснює догляд. Його сини не оплачують витрати пов`язані з утриманням будинку. Їхня реєстрацію у будинку створює йому певні труднощі в утриманні будинку, оскільки він не може оформити субсидію. Також вказав, що йому відомо, що його син ОСОБА_2 тимчасово проживає у с. Солонка разом з матір`ю, а син ОСОБА_3 проживає у м. Москва, де має власне житло.

Представник позивача адвокат Журавльова Л.Ю. у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити так як відповідачі більше восьми років не проживають у житловому будинку та забезпечені житлом.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що фактично проживає у м. Львів на орендованій квартирі, а його брат проживає за кордоном, однак у нього немає нерухомості, тому він не може там зареєструватись. Вказав, що періодично провідує хворого дідуся і батька, однак кошти на утримання будинку не дає.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим судом про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Судом встановлено, що у відповідності до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2011 та витягу про державну реєстрацію прав № 29197712 від 03.03.2011 позивач ОСОБА_1 є одноособовим власником житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с. 12,13/.

Також, як вбачається з довідки № 924 від 30.08.2019 виданої виконавчим комітетом Грабовецької сільської ради Стрийського району у будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_7 - батько, ОСОБА_8 - брат, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_9 - донька. /а.с10/ Даний факт, також стверджується копією будинкової книги. /а.с.14-17/

Судом встановлено, той факт що позивач не працює та здійснює догляд за батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою пенсійного віку, що стверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та згідно витягу з протоколу ЛКК № 4 від 03.09.2019 потребує постійного стороннього догляду, а також за братом ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом ІІІ групи, що також підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 . /а.с.11,18/

Згідно наявних у матеріалах справи копій актів обстеження на предмет проживання кількості осіб у будинку АДРЕСА_1 № 1219 від 07.09.2016, № 251 від 25.05.2017, № 1655 від 13.12.2018 та № 925 від 30.08.2019 комісією у складі секретаря сільської ради Дружинець Л.Н., заступника сільського голови та спеціаліста землевпорядника було виявлено, що дійсно всього у будинку зареєстровано шестеро осіб, але фактично проживає четверо: власник житлового будинку- ОСОБА_1 , батько власника - ОСОБА_7 , брат власника- ОСОБА_8 , донька власника - ОСОБА_9 .. Зареєстровані але не проживають з 2013 року сини власника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ../а.с.5-8/

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями свідків.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показала, що проживає по сусідству з позивачем. У будинку окрім позивача, проживає його пристарілий батько та брат інвалід. Сини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку не проживають протягом тривалого часу, так як після одруження виїхали, однак куди їй не відомо.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що він є однокласником та сусідом позивача по справі ОСОБА_1 .. У будинку позивача, окрім нього проживає його батько та брат інвалід. Сини позивача не проживають у будинку близько п`яти років. Також вказав, що зі слів позивача, йому відомо, що його сини проживають у м. Львові та коштів на утримання будинку не надають.

Суд надає віри і приймає покази свідків, так як інформації, що свідчила б про їх зацікавленість у вирішенні даної справи в суду не має, та їх покази не суперечать іншим доказам по справі.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Будь-яких даних, про те, що відповідачі не проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 з поважних причин судом у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачі протягом тривалого часу не проживають в спірному житловому будинку, не сплачують комунальні послуги, що також не заперечувалось відповідачем ОСОБА_2 у судовому засіданні, а позивач, як власник житла, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України має право вільно володіти, користуватися та на підставі ст. 319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відповідно до ст. 391 ЦК України - має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним помешканням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. М. Янів