Справа № 2-1826/11
Провадження № 4-с/752/37/20
У Х В А Л А

Іменем України

18.03.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Кнєві Маріуци тетяни Вадимівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Маріуци Тетяни Вадимівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , відповідно до якої просив:

-визнати незаконною постанову головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маріуци Т.В. від 04.02.2019 р. про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №29243080);

-визнати незаконнимидії головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маріуци Т.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу;

-визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маріуци Т.В., що полягає у неналежному виконанні положень ст.ст.10, 48 Закону України «Про виконавче провадження»;

-зобов`язати головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС у м. Києві Маріуцу Т.В. або іншу уповноважену посадову особу Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа №2-1826/11, виданого 17.06.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_1 заборгованості в розмірі 2 082 728,45 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Вимоги за скаргою обґрунтовані тим, що Голосіївським районним судом м.Києва було видано виконавчий документ № 2-1826/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором в розмірі 262179,59 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ становила 2082728,45 гривень, який був пред`явлений до виконання до Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ ум.Києві.

17.10.2011 р. старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ Качурою Л.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 29243080 за даним виконавчим листом.

22.03.2019 р. представник Банку, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження встановив наявність постанови від 04.02.2019 р., винесеної головним державним виконавцем Маріуцою Г.В. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в зв`язку з наявністю реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованих неповнолітніх дітей та неможливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника, в зв`язку з відсутністю іншого майна чи коштів, наякі можливо звернути стягнення, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Заявник зазначає про неправомірність дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки ним не було вжито передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Заявник, представник Голосіївського РВ ДВС м.Києва та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином, з завами про відкладення розгляду скарги не звертались.

Дослідивши матеріали за поданою скаргою, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 18.03.2011 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого суд стягнув з відповідача на користь Банку суму заборгованості в розмірі 2082728,45 гривень, 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Голосіївським районним судом м.Києва було видано виконавчий документ № 2-1826/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором в розмірі 2082728,45 гривень, який був пред`явлений до виконання до Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ ум.Києві.

17.10.2011 р. старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ Качурою Л.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 29243080 за даним виконавчим листом.

04.02.2019 р. головним державним виконавцем Маріуцою Г.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в зв`язку з наявністю реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованих неповнолітніх дітей та неможливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника, в зв`язку з відсутністю іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;3) боржника визнано банкрутом;4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

В силу положень ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчо їслужби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В силу положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» иконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертаєтьсяв першучергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевіркумайнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриттявиконавчогопровадження. У подальшомутакаперевірка проводиться виконавцем не рідшеніж один раз на два тижні - щодовиявленнярахунківборжника, не рідшеніж один раз на три місяці - щодовиявленнянерухомого та рухомого майна боржника та йогомайнових прав, отриманняінформації про доходи боржника.

Згідно з п.9 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Державним виконавцем в ході розгляду скарги не надано суду доказів на підтвердження вжиття ним всіх передбачених законом заходів для виявлення майна боржника, а також відсутності у ОСОБА_1 іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення.

На запити суду матеріали виконавчого провадження надані не були.

Сам факт наявності реєстрації в квартирі, що належить боржнику на праві власності, неповнолітніх дітей, не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без наявності всіх обставин, визначених вп.9 ч.1 ст.37 Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м.Києва Маріуци Т.В. при прийнятті постанови від 04.02.2019 р. про повернення виконавчого документа стягувачу не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

В силу положень ст.41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Кнєві Маріуци тетяни Вадимівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною постанову головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маріуци Т.В. від 04.02.2019 р. про повернення виконавчого документа стягувану (ВП №29243080).

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маріуци Т.В. щодо винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маріуци Т.В., що полягає у неналежному виконанні положень ст.ст.10, 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати головного державного виконавця Голосіївського районного ВДВС у м. Києві Маріуцу Т.В. або іншу уповноважену посадову особу Голосіївського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа №2-1826/11, виданого 17.06.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_1 заборгованості в розмірі 2 082 728,45 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя