Справа № 699/159/20
Номер провадження № 2/699/244/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Перебийніс С.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2020 року до суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у частці в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає біля неї і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідачем поданий відзив на позов, просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що з позивачем була домовленість щодо сплати аліментів, яку він виконує та регулярно перераховує кошти на картку позивача на утримання сина. Позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Просить врахувати, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також відповідач має ІІ групу інвалідності, зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте у нього відсутній регулярний дохід. Позивачем не надано доказів, що дитина проживає разом з нею.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явилася, позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з відповідачем не було домовленості про сплату аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_7 . Відповідач самостійно, нерегулярно сплачував кошти на утримання сина.

В судове засідання представник позивача адвокат Перебийніс С.В. з`явилася, позовні вимоги підтримала. Пояснила, що між сторонами не було письмової домовленості щодо розміру аліментів, які відповідач мав сплачувати на утримання їхнього сина. Розмір аліментів відповідач визначив на власний розсуд.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 з`явився, позов не визнав, оскільки з позивачем існує домовленість щодо утримання їхнього сина ОСОБА_7 . Просив врахувати, що він є інвалідом ІІ групи, яка йому встановлена до листопада 2020 року, розмір пенсії становить 2100 грн. Його батьки померли. На його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу. За ним на праві власності не зареєстровано рухомого та нерухомого майна. Він зареєстрований як фізична особа-підприємець, за 2019 рік він задекларував 5000 грн.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 з`явився, позов не визнав, оскільки між сторонами існує домовленість щодо утримання їхнього сина, а саме 20% від розміру пенсії відповідача або 1000 грн, якщо відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець. Дитина проживає разом з матір`ю.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 03.12.2014 року, яке набрало законної сили 19.12.2014 року, розірваний (а.с.6).

Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.7).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради 14.08.2019 року, 27.05.2020 року в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , діти ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с.9, 64).

Відповідач від іншого шлюбу має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.29).

Згідно довідки МСЕК АВ НОМЕР_2 ОСОБА_2 19.10.2017 року встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.11.2020 року, протипоказання важкої фізичної праці ( а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, дохід за 2019 рік становить 10000 грн, у І кварталі 2020 року дохід відсутній (а.с.31-35).

Твердження відповідача, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_7 не є предметом спору у даній справі.

Відповідач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що з позивачем існує домовленість про сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , на підтвердження чого ним надано копії квитанцій (а.с.25-28, 84, 85) про перерахунок коштів в рахунок сплати аліментів на ім`я позивача ОСОБА_1 ..

Стороною позивача надано довідку, видану АТ КБ «ПриватБанк» та з якої вбачається перерахуванням відповідачем на користь позивача коштів протягом лютого-травня 2020 року (а.с.65).

Позивач ОСОБА_1 заперечує факт існування домовленості з відповідачем про сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , проте вона визнає, що відповідач самостійно, нерегулярно сплачував кошти на утримання сина.

Витяг із листування у соціальній мережі між сторонами, наданий відповідачем є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в них будь-яка людина може зареєструватись за будь-яким прізвищем та ідентифікації не підлягає. Крім того, наданий доказ ніяким чином не підтверджує існування домовленості між сторонами щодо утримання їхнього сина (а.с.82).

Тому суд, приходить до висновку, що між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхньої дитини, оскільки договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з батьків, хто проживає окремо від дитини в порядку визначеному сімейним Кодексом України між сторонами не укладався і вказана обставина сторонами не спростована, тобто як вказує позивач між сторонами існує спір щодо розміру та порядку сплати аліментів на утримання дитини.

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхньої дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є інвалідом ІІ групи, перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітнього сина.

Твердження відповідача про те, що між сторонами наявна домовленість щодо утримання їхнього сина не підтверджується належними доказами.

Посилання відповідача, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні із сином не є предметом спору у даній справі.

Суд не приймає до уваги, що у відповідача відсутній регулярний дохід, оскільки дана обставина не відноситься до обставин визначених ч.1 ст.182 СК України, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину, тобто і мати, і стягує аліменти на утримання дитини у частці в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 27.02.2020 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини.

Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на утримання дитини та дружини за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи і також звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Тому згідно ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки сторони звільнені від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 263 265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі,

- на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частці в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Допустити негайне виконання рішення суду в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнення аліментів розпочати від дня пред`явлення позову, тобто з 27.02.2020 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, на подання апеляційної скарги, продовжуються до закінчення строку карантину.

Суддя Свитка С.Л.