Провадження № 4-с/161/13/20
У Х В А Л А

30 січня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судових засідань Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт, накладений постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіщука В.В. від 20.10.2014 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження № 39813367.

Представник заявника в письмовій заяві просить розгляд скарги провести у його відсутності, заявлені вимоги підтримав частково в частині знаття арешту з майна.

Державний виконавець до суду не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду скарги, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції.

Згідно приписів ст.450 ЦПК України неявка державного виконавця, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2013 року в цивільній справі № 161/5458/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Аветра», ТОВ «Себек», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ТОВ «Аветра», ТОВ «Себек», ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/08-11/03/06/2-3, № 010/08-11/1941-1, № 010/42-0-1/1941-049, № 010/42-0-1/06-051, № 010/42-0-1/1941-050 в розмірі 28000835,59 грн. та 3219,00 грн. судових витрат.

На виконання зазначеного рішення суду Луцьким міськрайонним судом Волинської області 22.08.2013 року видано виконавчий лист № 161/5458/13-ц (а.с.13), на підставі якого 17.09.2013 року відкрито виконавче провадження.

20.10.2014 року головним державнимвиконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіщуком В.В. винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1

06.07.2018 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 22.08.2013 року у справі № 161/5458/13-ц відносно боржника ОСОБА_1 , а саме: стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ПАТ «Кристалбанк».

25.10.2018 року між АТ «Кристалбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за кредитними договорами, а 07.02.2019 року укладено договір про відступлення прав вимоги за зобов`язаннями, що виникли на підставі договору поруки (а.с.24-29).

07.02.2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» з однією стороною, та заявником, з іншої сторони, було укладено договір про відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за зобов`язанням, що виникли на підставі договору поруки (а.с.30-36).

Серед інших прав, згаданими вище договорами ОСОБА_2 передано від ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» права кредитора: за кредитними договорами № 010/08-11/03/06/2-3 від 26.03.2008 року, № 010/08-11/1941-1 від 17.02.2011 року, № 010/42-0-1/1941-049 від 17.02.2011 року, № 010/42-0-1/1941-050 від 17.02.2011 року з додатковими угодами до них, які було укладено з ТОВ «Аверта» та ТОВ «Себек»; за договором поруки, які було укладено з ОСОБА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2019 року у справі № 161/5458/13-ц замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 22.08.2013 року у справі № 161/5458/13-ц відносно боржника ОСОБА_1 , а саме: стягувача Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (який замінено ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.07.2018 року по справі № 161/5458/13-ц, провадження № 6/161/305/18) на ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно заяви ОСОБА_2 від 02.10.2019 року, засвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Куртою Н.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1449 (а.с.12) останній підтверджує, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_1 не має. Станом на 02.10.2019 року заборгованість згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі № 161/5458/13-ц, по якому 22.08.2013 року було видано виконавчий лист виплачена в добровільному порядку ОСОБА_1 .

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 189916398, повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № С-18507/20.1-19 від 22.10.2019 року арешт майна боржника ОСОБА_1 , накладений в межах виконавчого провадження № 39813367, на даний час чинний, виконавче провадження завершено у відповідності до вимог п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, обтяження накладено в межах завершеного виконавчих провадження, за яким реальне виконання рішення суду не здійснюється.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Оскільки арешт майна позивача в межах виконавчого провадження № 39813367 був застосований з метою забезпечення примусового виконання судового рішення, однак вказане виконавче провадження на даний час завершене, заборгованість по даному зобов`язанню перед стягувачем відсутня (погашена), між тим, питання про зняття арешту вирішено не було, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні прав власника (розпорядження своїм майном), а тому наявність зазначеного арешту і така невизначеність становища позивача є неправомірною, а обмеження прав є безпідставним, тому, вимога заявника про скасування вищевказаного арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Зняти арешт, накладений згідно постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіщука В.В. від 20.10.2014 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження № 39813367.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 30.01.2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк