Провадження №2/521/1548/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Леонова О.С.,

при секретаря судового засідання Філозофенко А.С.,

за участю:

представника позивача Кременецької О.Л.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У листопаді 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник АТ «ОТП Банк» Кременецька О.Л., яка діє на підставі довіреності №04-68-68-3/106д від 13.03.2019 року, з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 27.12.2017 року у розмірі 31461 грн 31 коп., та судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 27.12.2017 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № у сумі 36948, 30 грн на споживчі цілі та придбання послуг. Строком кредитування на 48 місяців до 27.12.2021 року з відсотковою ставкою 0,01 % річних.

Позивач по справі свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 19.11.2019 року, виникла заборгованість у розмірі 31461 грн 31 коп., яка складається з:

-суми заборгованості за кредитом 25302 грн. 20 грн.;

-суми заборгованості за відсотками 1 грн. 87 коп.;

-суми заборгованості за комісіями РО 6157 грн. 24 коп.

На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку з наведеним позивач змушений був звернутися з дійним позовом до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 року цивільну справу за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлена до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2020 року позовну заяву АТ «ОТП Банк» було залишено без руху.

27.01.2020 року представником позивача, було отримано копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відправлення, яке долучено до матеріалів справи. Таким чином, строк на усунення недоліків позовної заяви тривав до 06.02.2020 року включно.

03.02.2020 року до суду надійшла заява (вхід.№4509) від представника позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

28.04.2020 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позов (вхід№17743), в якому ОСОБА_1 зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також, 08.07.2020 року до суду від відповідача по справі надійшла заява (вхід.№27793 від 08.07.2020 року) в якій ОСОБА_1 зазначила, що за період кредиту оплатила банку суму 113 181, 00 грн., на підтвердження вказаних тверджень додала до заяви копії квитанцій.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, наполягала у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що позов визнає частково, а саме в заборгованість за тілом кредиту, окремо звернула увагу суду, що не згодна з нарахованою заборгованістю за комісією та нарахованою заборгованістю за відсотками.

09.12.2020 рок протокольною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від закінчено підготовче провадження та суд перейшов до розгляду справи.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3 від 27 грудня 2017 року, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 36 948, 30 грн., при цьому відповідач зобов`язався повернути ці грошові кошти, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами по процентній ставці 0.01 % річних згідно встановлених договором умов та розміру. Строком кредитування до 27.12.2021 року з відсотковою ставкою 0,01 % річних. (а.с.2-3).

Відповідно до п. 1.2. Договору, Банк надає Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші Платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1 «Графік платежів».

Відповідно до п. 1.3. Договору, підписанням цього Договору Позичальник надає Банку доручення на перерахування визначених цим Договором сум на рахунок отримувачів (Продавців).

Згідно п. 1.4. Договору, Позичальник зобов`язується повернути Банку суму Кредиту і виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше «27» грудня 2021 року.

Згідно п. 1.5. Договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в Графіку платежів.

Відповідно п. 1.6. Договору, за управління кредитом позичальник сплачує комісії» розмір якої зазначений в графіку платежів.

Відповідно п. 1.7. Договору, проценти за користування кредитом нараховується та сплачується щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого Кредиту, виходячи із розміру процентної ставки визначеної п 1.1. даного Договору.

Відповідно п. 1.8. Договору, проценти за користування кредитом нараховують щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користувачі такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються Позичальником одночасно з погашенні суми отриманого Кредиту виходячи із розміру процентної ставки.

Згідно п. 1.1 Договору, розмір процентної ставко становить 0.01 % річних.

Розмір щомісячної комісії за договором становить фіксовану суму 775,91 грн., без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту.

Кредит надається також шляхом перерахування банком відповідної частини Кредиту на поточний рахунок продавця Послуг та/або утримання Банком Комісійної винагороди за видачу кредиту.

За користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до Договору.

На дату укладання Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 0,01 % річних.

Відповідно до п. 3.4 Договору, Кредитний договір/Заява-анкета укладається відповідно до ст. ст. 6, 207, 627 ЦПК України і підписання її зі сторони Банка відбувається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки та підписів уповноважених представників банку. Сторони, підписанням Кредитного договору/Заява-анкета, надають свою письмову згоду на укладання Кредитного договору/Заява-анкета в порядку передбаченому цим пунктом.

Підписанням Кредитного договору/Заяви-анкети Клієнт приєднуються до Договору про порядок підписання правочинів, який розміщений на офіційному сайті, у розділі «Кредитування», зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується.

Позичальник перестав виконувати взяті на себе зобов`язання.

Станом на 19.11.2019 року у Позичальника наявна заборгованість у розмірі 31 461 грн. 31 коп., яка складається з:

-суми заборгованості за кредитом 25302 грн. 20 грн.;

-суми заборгованості за відсотками 1 грн. 87 коп.;

-суми заборгованості за комісією РО 6157 грн. 24 коп.

Банком 03.07.2019 року на адресу відповідача направлена Вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань. Але вимоги визначені в листі в 30-ти денний строк не виконані, заборгованість Позичальником добровільно не погашена (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні визнала, що усі сплачені нею суми були враховані банком у розрахунку заборгованості, що також підтверджується наданими відповідачем копіями квитанцій про часткове погашення заборгованості.

Доказів щодо погашення заборгованості за договором № від 19.11.2019 року у повному обсязі та доказів які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками, Відповідач суду не надав.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (частини першої та другої статті 536 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина друга статті 1048 ЦК України).

Згідно статей 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Проте, відповідач зобов`язання належним чином не виконував, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором, в наслідок чого станом на 19.11.2020 року у Позичальника наявна заборгованість у розмірі 31 461 грн. 31 коп., яка складається з:

-суми заборгованості за кредитом 25302 грн. 20 грн.;

-суми заборгованості за відсотками 1 грн. 87 коп.;

-суми заборгованості за комісіями РО 6157 грн. 24 коп.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог в частині стягнення суми кредиту та відсотків.

Разом з тим, вимогу про стягнення суми комісійної винагороди суд вважає необґрунтованою і такою, що направлена на порушення прав позичальника.

Так, у рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в своїй постанові від 27.11.2019 року, справа № 522/18855/16, провадження № 61-10934св19.

Отже у задоволенні вимоги про стягнення комісії слід відмовити.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за договором.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору в сумі 1545 грн. 06 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01601, м. Київ, вул. Жилянська, буд.43, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 27.12.2017 року у розмірі 25304 грн. 07 коп., яка складається з:

- суми заборгованості по тілу кредиту 25 302 грн. 2 коп.;

- сума заборгованості за відсотками 1 грн. 87 коп.;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1545 грн. 06 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.12.2020 року.

Суддя: Леонов О.С.

21.12.20