УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/18700/19

Провадження № 2/638/1280/20

20.01.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

при секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Представником відповідача подано заяву про закриття провадження по справі №638/18700/19. Свою заяву обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 по справі №638/17960/16-ц, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Перша державна нотаріальна контора м. Харкова, Дзержинський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на 4/5 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності відмовлено. А тому, судом вже розглядалась справа між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих саме підстав.

Позивач та представник позивача проти задоволення заяви заперечували, вказали, що в даному позові існують інші підстави.

Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши сторін дійшов наступних висновків.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 по справі №638/17960/16-ц, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Перша державна нотаріальна контора м. Харкова, Дзержинський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на 4/5 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року залишено без змін.

Оскільки предметом розгляду у справах № 638/18700/19 та 638/17960/16-ц є тотожні вимоги позивача до відповідача (тотожні сторони), які заявлені з тих же підстав, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України,

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України. від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1133цс15; у постановах Верховного Суду 10 січня 2020 року у справі № 757/31606/15-ц, провадження № 61-18068св19; від 11 січня 2020 року у справі № 203/718/18, провадження № 61-6595св19.

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Разом з тим завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Суду як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»).

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що дана стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поміж іншого, закріплює принцип юридичної визначеності, який, в свою чергу, є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права від 04.04.2011 року №512/2009 зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255, 258-261 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника відповідача про закриття провадження - задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності та визнання одноособового права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 28.01.2020 року.

Суддя