Справа № 199/574/20
(2/199/910/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

13.04.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Ковтун К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. від 06.07.2010 року, зареєстрованого в реєстрі №3-1388, та договору купівлі-продажу від 03.08.2018 року, зареєстрованого в реєстрі №3-1647, власниками домоволодіння АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (1/2 частини) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (1/2 частина).

Відповідач ОСОБА_3 , який є батьком позивачки ОСОБА_1 та колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_2 , зареєстрований у вказаному домоволодінні, проте з 1982 року в будинку не проживає.

Відповідач ОСОБА_4 , 03.08.2018 року продав позивачці ОСОБА_2 , яка є його рідною сестрою, успадковану ним 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , та з моменту продажу не проживає у вказаному будинку, однак добровільно з реєстраційного обліку не знявся.

Посилаючись на те, що відповідачі у вказаному будинку не проживають, комунальні послуги не сплачувають, у даному будинку їх особистих речей немає, тому позивачі просили суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 .

Позивачі у судове засідання 13.04.2020 року не з`явилися, надали суду письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, справу просили слухати за їх відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавали, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України,.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. від 06.07.2010 року, зареєстрованого в реєстрі №3-1388 (а.с.17) та договору купівлі-продажу від 03.08.2018 року, зареєстрованого в реєстрі №3-1647 (а.с.19), власниками домоволодіння АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (1/2 частини) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (1/2 частина).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у даному будинку, однак не проживають у ньому, що підтверджується довідкою №10982 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 02.08.2018 року (а.с.22), а також актом обстеження про встановлення не проживання і відсутності речей від 27.01.2020 року, затвердженим головою квартального комітету №5 ОСОБА_5 (а.с. 23).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 , який є батьком позивачки ОСОБА_1 та колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_2 , зареєстрований у даному домоволодінні, однак з 1982 року у ньому не проживає та у зв`язку з його реєстрацією за вказаною адресою позивачі змушені нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 є рідним братом позивачки ОСОБА_2 та є колишнім власником 1/2 частини вказаного домоволодіння, однак на даний час у ньому не проживає, у зв`язку з його реєстрацією за вказаною адресою позивачі змушені нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 .

Також суд вважає стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі по 420,40 гривень із кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 319, 391 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 420,40 гривень витрат по сплаті судового збору.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 420,40 гривень витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 23 квітня 2020 року.

Суддя