Справа № 496/1041/20
Провадження № 2/493/359/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

головуючої-судді Мясківської І.М.

за участю секретаря Пінул І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат за весь час прострочення.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2020 року цивільну справу № 496/1041/20 передано за підсудністю до Балтського районного суду Одеської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, 01 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_4 100000 грн. у борг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Рішенням Балтського районного суду від 19 квітня 2017 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 100000 грн. та суму судового збору у розмірі 1000 грн. Проте зазначене рішення відповідачами виконано не було.

Згідно заочного рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат за весь час прострочення, задоволені в повному обсязі. Однак дане рішення відповідачами виконано не було.

Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 компенсацію за інфляційні збитки та 3% річних за період з 11 квітня 2018 року до 01 лютого 2020 року у розмірі 14870,25 грн.

Рух справи у суді

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2020 року цивільну справу № 496/1041/20 передано за підсудністю до Балтського районного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано на розгляд судді Мясківській І.М.

Ухвалою суду від 02 червня 2020 року провадження у цивільній справі відкрите та призначено судове засідання за правилами загального позовного провадження.

02 грудня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання жодного разу не з`явилася, проте подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 100000 грн. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 10.05.2017 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму боргу у розмірі 55557,82 грн. Згідно постанови Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 02.11.2017 року відкрито виконавче провадження № 55054964 з примусового виконання виконавчого листа № 493/1859/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми заборгованості у розмірі 57054,06 грн. Згідно постанови Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 02.11.2017 року відкрито виконавче провадження № 55054408 з примусового виконання виконавчого листа № 493/1858/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 101000 грн. Згідно постанови Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 14.05.2019 року відкрито виконавче провадження № 59115579 з примусового виконання виконавчого листа № 2 № 493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суми заборгованості у розмірі 183795,32 грн. Згідно постанови Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 15.05.2019 року відкрито виконавче провадження № 59114212 з примусового виконання виконавчого листа № 1 № 493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суми заборгованості у розмірі 183795,32 грн. Дані виконавчі провадження об`єднані за №№ 59115579, 55058231, 55057801. Згідно заочного рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат за весь час прострочення, задоволені в повному обсязі. 19.06.2019 року ОСОБА_2 отримала копію постанови та акту Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області про передачу майна стягувачу ОСОБА_6 за рахунок погашення боргу від 13.06.2019 року . Згідно зазначеної постанови та акту, перші, другі та треті електронні торги були здійснені ДП «Сетам», проте не відбулися, у зв`язку з відсутністю учасників торгів. 29.05.2019 року від ОСОБА_5 та ОСОБА_1 надійшли заяви про відсутність бажання залишити за собою нереалізоване майно. 12.06.2019 року від ОСОБА_6 надійшла заява про бажання залишити за собою нереалізоване майно. У зазначених вище постанові та акті Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 13.06.2019 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_6 у рахунок погашення боргу вказується, що 10.06.2019 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти, які становлять різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 , так як вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню. За рахунок даних коштів частково задоволено вимоги інших стягувачів. Таким чином загальна сума боргу, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 становить 23344,95 грн. Просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючи на їх незаконність та необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «Вручено особисто» (а.с. 52, 55, 59). Будь-які клопотання, пояснення, заяви, заперечення, відзив до суду не надходили. У відповідності до ст. 223 ЦПК України неявка учасника справи у судове засідання, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Фактичні обставини справи

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши наявні докази в матеріалах справи судом встановлені наступні фактичні обставини.

Рішенням Балтського районного суду від 19 квітня 2017 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 100000 грн. та суму судового збору у розмірі 1000 грн. (а.с.11-15).

Відповідно до наданих суду розрахунків річних та інфляційних збитків (а.с. 16-18) за період з 11.04.2018 року до 10.06.2019 року сума 3% річних від суми боргу у розмірі 101000 грн. становить 3528 грн., за період з 11.06.2019 року до 01.02.2020 року сума 3% річних від суми боргу у розмірі 39363,52 грн. становить 760,30 грн., сума боргу з інфляцією за період з 11.04.2018 року до 10.06.2019 року - 111546,05 грн., сума боргу з інфляцією за період з 11.06.2019 року до 01.02.2020 року - 39399,42 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин у справі, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 не виконали.

Статтею 1050 ЦК України передбачено,якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Права та інтереси позивача як позикодавця, забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц).

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за позикою, яке боржники не виконали, не припиняє правовідносин сторін цієї позики, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення Балтського районного суду від 19 квітня 2017 року у відповідачів виникло зобов`язання сплатити заборгованість за договором позики, яке не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання ними грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідачів можна вважати припиненим у день остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням.

Враховуючи наявність судового рішення про стягнення заборгованості у повному обсязі, яке не виконано відповідачами, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період:

(100,8:100) х (100:100) х (100:100) х (99,3:100) х (100:100) х (101,9:100) х (101,7:100) х (101,4:100) х (100,8:100) х (101:100) х (100,5:100) х (100,9:100) х (101:100) х (100,7:100) = 1,008 х1 х 1 х 0,993 х 1 х 1,019 х 1,017 х 1,014 х 1,008 х 1,01 х 1,005 х 1,009 х 1,01 х 1,007 = 1, НОМЕР_1

Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає:

100000 х 1, 95178 =110 441,64 грн.

Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період:

(99,5:100) х (99,4:100) х (99,7:100) х (100,7:100) х (100,7 :100) х (100,1:100) х (99,8:100) х (100,2:100) = 0,995 х 0,994 х 0,997 х 1,007 х 1,001 х 0,998 х 1,002 = 1,66317

39363,52 х 1,66317 = 39399,42 грн.

Розраховуємо розмір 3% річних за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де

С- сума заборгованості

Д- кількість днів прострочення

Сума заборгованості 100000 грн.

Кількість днів прострочення складає: з 11.04.2018 року до 10.06.2019 року -

425 днів

Сума санкції = 100000 х 3 х 425 : 365 : 100 = 3493,15 грн.

Сума заборгованості 39 363, 52 грн.

Кількість днів прострочення складає: з 11.06.2019 року до 01.02.2020 року -

235 дні

Сума санкції = 39363,52 х 3 х 425 : 365 : 100 =760,30 грн.

Інфляційне збільшення від суми боргу 100000 грн. складає 11 546,05 грн.

Розрахунок: сума боргу з інфляцією - сума боргу = інфляційне збільшення боргу

111 546,05 грн. - 100000 грн. = 11 546,05 грн.

Інфляційне збільшення від суми боргу 39 363,52 грн. складає 35,90 грн.

Розрахунок: сума боргу з інфляцією - сума боргу = інфляційне збільшення боргу

39 399,42 грн. - 39 363,52 грн. =35,90 грн.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки на момент проведення розрахунку 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за весь час прострочення, позивач крім основної суми боргу - 100000 грн. , врахував також і судові витрати у розмірі 1000 грн., що в загальній сумі складає 101000 грн.

Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, 3% річних та інфляційні збитки не поширюються на судовий збір, в розумінні ст. 625 ЦК України, який за рішенням суду від 19 квітня 2017 року стягнуто з відповідачів.

Таким чином, розрахунок 3% річних та інфляційних збитків слід провести тільки з урахуванням суми заборгованості у розмірі 100000 грн., а не 101000 грн., тобто без урахування суми судового збору у розмірі 1000 грн.

Судові витрати по справі відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК слід стягнути з солідарно з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 200, 259, 263, 265, 281ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3493,15 грн. за період з 11.04.2018 року до 10.06.2019 року; 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 760,30 грн за період з 11.06.2019 року до 01.02.2020 року; інфляційне збільшення боргу у розмірі 11 546,05 грн. (від суми боргу 100000 грн).; інфляційне збільшення боргу у розмірі 35,90 грн. (від суми боргу 39363,52 грн).

Стягнути порівну з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір, - по 348,42 гривень з кожного.

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 21.12.2020 року.

СУДДЯ