Дата документу 21.01.2020 Справа № 554/7076/19
Провадження № 2/554/453/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі

головуючого - судді Гольник Л.В.,

за участю секретаря - Бакулей А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій прохала визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування даного позову зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.1992 року їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 - власник, зареєстрована з 25.01.1984 р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - піднаймач, зареєстрована з 12.05.1995 р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка квартиранта, зареєстрована з 12.05.1995 р. ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з її сином ОСОБА_6 з 15.07.1989 року, і на цій підставі вона і була прописана (зареєстрована) у належній позивачу квартирі. Шлюб між відповідачкою та ОСОБА_6 розірвано 06.01.2012 року. З того часу відповідачка виїхала із помешкання, знову вийшла заміж, змінила прізвище та виїхала на постійне місце проживання за кордон.

У добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, що змушує позивача, як власника житла звернутися до суду із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням.

Ухвалою від 07.08.2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

11.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Сідько С.І., в якому зазначено, що відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 в спірній квартирі була зареєстрована під час шлюбу з ОСОБА_6 . Після розірвання шлюбу питання про щодо звільнення квартири позивачем піднято не було, тому ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_5 за принципом мовчазної згоди продовжувала користуватись квартирою АДРЕСА_1 , проводити поточні ремонти та сплачувати комунальні послуги. Станом на дату розгляду вона компенсує сплату комунальних послуг, поточних ремонтів, передаючи кошти позивачу по справі. До того ж у квартирі знаходяться особисті речі відповідача. Оскільки жодних втрат від користування відповідачем спірною квартирою позивачем не понесено, прохають відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Петрук С.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник відповідача повторно до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК, враховуючи тривалий час розгляду даної цивільної справи, суд розглядає справу у відсутність відповідача та її представника, на підставі наданих ними доказів.

Суд, вислухавши представника позивача, свідка ОСОБА_6 дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку.

За статтями 3 та 4 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.1992 року, посвідченим державним нотаріусом Полежаєвою Н.П. квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_2 (а.с.7-10).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Комунальним підприємством «Житлово- експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради №2960 від 19.07.2019 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - власник, зареєстрована з 25.01.1984 р.; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - піднаймач, зареєстрована з 12.05.1995 р.; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка квартиранта, зареєстрована з 12.05.1995 р.(а.с.15).

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_6 є: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 23.01.2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції, актовий запис №23, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано 06.01.2012 року (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, виданого 18.06.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №63 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 48).

Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, виданого 02.04.2019 року Шевченківським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №3 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с. 49).

Згідно акту житлово - експлуатаційної організації про фактично проживаючих осіб ОСОБА_4 зареєстрована, але фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.16).

Даний факт також підтверджують свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , (а.с.17-18, 19-20).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , колишній чоловік відповідача, пояснив суду, що з ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі, але після його розірвання відповідач за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, виїхала за кордон, де вже неодноразово виходила заміж, змінюючи прізвище. Добровільно знятись з реєстрації не бажає, коштів на утримання квартири не надає, ніяких ремонтів не здійснювала. Вказана квартира утримується тільки матір`ю свідка. Відповідач погрожує його матері, нещодавно влаштувала сварку, він був змушений викликати працівників поліції, від чого у його матері стався серцевий напад.

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд враховує роз`яснення, викладені у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, за якими члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також, відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так, глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин. З вище викладених правових норм вбачається, що для ухвалення рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, має бути належним чином доведено факт не проживання особи у приміщенні без поважних причин понад один рік.

Водночас відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги.

Отже, суд приходить до висновку, що факт непроживання відповідача ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 понад 1 рік знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено судом, 15.07.2019 року між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом Петрук С.О., яка діє на підставі свідоцтва №495 про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.11.2006 року, укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до розрахункової квитанції №2 від 02.08.2019 року в зв`язку з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 було надано правничу допомогу та витрати пов`язані із розглядом справи складають 1 000 гривень (а.с. 42).

Крім того, із розрахункової квитанції №1 від 14.01.2020 року в зв`язку з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 було надано правничу допомогу та витрати пов`язані із розглядом справи складають 3 000 гривень (а.с.121).

Згідно розрахунку вартості правової допомоги за угодою 02/07 від 15.07.2019 року загальна вартість послуг за правничу допомогу та витрат пов`язаних із розглядом справи складає 4 000 гривень (а.с.122).

З урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 768,40 грн. судових витрат та 4 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 27.01.2020 року.

Суддя Л.В.Гольник