справа № 243/2799/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Слов?янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.

за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у місті Слов`янську цивільну справу за скаргою приватного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Філонік Анжели Віталіївни, на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2020 року до суду звернулося АТ КБ Приватбанк, зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо повернення стягувачу виконавчого листа. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що рішенням суду від 16.09.2016 р. з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 27343,35 доларів США. Рішення суду набрало законної сили, судом видано виконавчі листи по справі. Стягувачем пред`явлено виконавчий лист до примусового виконання, 10.01.2020 р. старшим державним виконавцем Слов`янського МРВ ДВС Філонік А.В. відкрито виконавче провадження № 60955232. 19.03.2020 р. з відомостей, що містяться на офіційному сайті автоматизованої системи виконавчих проваджень, стягувачу стало відомо, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 відкрито, рішення суду не виконано, будь-які дії щодо примусового виконання не проводяться. Вважає, що державним виконавцем порушено та не виконано вимоги ст.ст.13, 18, 48 Закону України Про виконавче провадження, допущено бездіяльність, адже не вчинено дій з ефективного і своєчасного виконання судового рішення, не арештовано, не описано та не звернуто стягнення на нерухоме (інше) майно, що належить боржнику, не проведені інші дії для своєчасного та повного виконання рішення суду. В той же час стягувачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про належність боржникові на праві власності нерухомого майна, а саме будівлі магазину № НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . На зазначене майно може бути звернуто стягнення за виконавчими документами, яке підлягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації. Посилаючись на порушення прав стягувача, що полягає у не вчиненні певних виконавчих дій, які державний виконавець зобов`язаний був вчинити у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, стягувач просить визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною та зобов`язати державного виконавця усунути порушення, спричинені бездіяльністю, та здійснити всі необхідні дії, визначені Законом України Про виконавче провадження, щодо звернення стягнення на нерухоме (інше) майно боржника для належного виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.09.2016 р. по справі № 243/6647/16-ц.

Представник заявника не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив скаргу задовольнити.

Заінтересована особа боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, однак, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Старший державний виконавець Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Філонік А.В. попри належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомила.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя.

У силу статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи положення Закону України Про виконавче провадження, можна дійти висновку, що стадія примусового виконання судового рішення є невід`ємною частиною відновлення прав особи із застосуванням судової процедури, відповідно до якої стягувач має сподіватись на фактичну реалізацію своїх прав згідно із юридично закріпленим змістом впродовж чітко регламентованого строку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 60955232 від 10.01.2020 р., державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Філонік А.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 2/243/3362/2016 від 05.12.2016 р., виданого Слов?янським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк боргу у сумі 678388,51 грн., та відкрито виконавче провадження (а.с.10-11).

Згідно з Інформацією про виконавче провадження № 60955232, яка міститься у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, станом на 19.03.2020 р. виконавче провадження відкрито, відомості про проведення інших виконавчих дій відсутні (а.с.8-9).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.04.2017 р. ОСОБА_1 належить приміщення магазину № НОМЕР_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2007 р., однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 30.01.2003 р., на яку накладено заборону відчуження на підставі договору іпотеки від 10.10.2006 р. (а.с.12-14). Зазначені відомості узгоджуються з відомостями з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2020 р. (а.с.36-39), а також містяться відомості про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця Слов`янського міськрайонного ВДВС про арешт майна від 19.04.2017 р. у виконавчому провадженні № 52050297 (а.с.38).

Згідно ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний , зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Для реалізації своїх повноважень виконавцю надано певні права, передбачені ч.3 ст.18 цього закону, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну ; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні ; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Окрім того, положеннями Закону України Про виконавче провадження передбачені строки вчинення виконавчих дій. Так, статтею 13 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Положенням ч.1 ст.48 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанови. Частиною 2 цієї статті передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч.4 зазначеної статті на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Як вбачається з ч.5 цієї статті, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Положенням ст.50 Закону України Про виконавче провадження визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Таким чином, з наданих заявником відомостей вбачається, що державним виконавцем не вчинено жодної виконавчої дії протягом двох місяців з моменту відкриття виконавчого провадження, попри те, що боржнику у виконавчому провадженні належить нерухоме майно, про що містяться відповідні відомості у Державному реєстрі прав власності.

В той же час державним виконавцем не надано суду жодних відомостей, спрямованих на спростування зазначених обставин та вчинення ним будь-яких виконавчих дій щодо своєчасного примусового виконання судового рішення. За наведених обставин, з урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що державним виконавцем не вжито належних заходів для своєчасного виконання судового рішення, тобто не виконано обов`язок щодо здійснення заходів примусового виконання рішень.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та доводи заявника, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом роз?яснень, що викладені у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.2014 р. № 2, при встановлені зазначених у п.2 ст.451 ЦПК України порушень суд зобов?язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. Наприклад, суд може зобов?язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. Таким чином, оскільки судом встановлено, що боржнику на праві власності належить нерухоме майно, а державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій, зокрема, і щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, суд вважає необхідним для належного захисту прав стягувача у виконавчому провадженні зобов`язати державного виконавця усунути порушення, спричинені бездіяльністю, та здійснити всі необхідні дії щодо виявлення коштів боржника у національній та іноземній валютах, інших цінностей, у тому числі коштів на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, іншого рухомого та нерухомого майна, після чого вчинити відповідні виконавчі дії у відповідності до Закону України Про виконавче провадження. Слід зазначити, що стягнення на нерухоме майно боржника звертається лише у разі недостатності коштів чи рухомого майна, тому вимога про зобов`язання державного виконавця вчинити всі необхідні дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника є передчасною.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 18, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу приватного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Філонік Анжели Віталіївни, на бездіяльність державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Філонік Анжели Віталіївни у виконавчому провадженні № 60955232.

Зобов`язати старшого державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Філонік Анжелу Віталіївну здійснити всі необхідні дії щодо виявлення коштів боржника у національній та іноземній валютах, інших цінностей, у тому числі коштів на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, іншого рухомого та нерухомого майна, після чого вчинити відповідні виконавчі дії у відповідності до Закону України Про виконавче провадження.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв