Справа № 594/221/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Більче - Золотецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Поряд з тим зазначив, що померла за життя зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла йому, а тому на дану спадщину він претендує як спадкоємець за заповітом.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача Більче - Золотецької сільської ради - сільський голова Огородник Г.П. подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, зазначивши, що позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мушкарів Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 10 січня 2003 року Більче - Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

За життя, померла ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати їй за законом на день смерті, заповіла своєму онуку ОСОБА_3 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 12 червня 2002 року, посвідченого секретарем Більче - Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим встановлено, що позивач 17 листопада 2005 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , і після реєстрації шлюбу, йому та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та яку позивач прийняв, вступивши в оперативне управління спадковим майном. Крім того, 11 листопада 2009 року позивач подав до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) та на грошові вклади. На підставі даної заяви, до майна померлої заведено спадкову справу за №778 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно. 07 лютого 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами що в АДРЕСА_1 , однак державним нотаріусом у цьому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння. Наведене вбачається з довідки Більче - Золотецької сільської ради №30 від 13.01.2020 року, листа Борщівської державної нотаріальної контори №99/02-14 від 07.02.2020 року, а також з матеріалів спадкової справи за №778/2009, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 .

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померла ОСОБА_2 була єдиним його членом, що стверджено довідкою Більче - Золотецької сільської ради №29 від 13 січня 2020 року, а також копіями погосподарських книг за 1991-1995 роки.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померла ОСОБА_2 на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з рішення шостої сесії двадцять другого скликання Більче - Золотецької сільської ради від 08 травня 1996 року, померлій ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 46 га, з них - 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0, 21 га для ведення особистого підсобного господарства. Наведене також вбачається з довідки Більче - Золотецької сільської ради №30 від 13 січня 2020 року.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли.

Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №99/02-14 від 07.02.2020 року, а також з матеріалів спадкової справи за №778/2009, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 03 лютого 2020 року, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_5 , інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 179763 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мушкарів Борщівського району Тернопільської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: