ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/498/19 Номер провадження 22-ц/814/81/20Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Абрамова П.С., Чумак О.В.

секретар: Ткаченко Т.І.

за участю: представника позивача адв. Жовницької В.І.

представника відповідача Різуна Е.В.

третіх осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2019 року (повний текст складено 07 жовтня 2019 року)

по справі за позовом ОСОБА_3 до Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначала, що вона є спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , який є її дядьком і останнім постійним місцем проживання та реєстрації якого було АДРЕСА_1 .

Зазначає, що, після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння та земельна ділянка, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вказує, що після смерті ОСОБА_6 на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 4,21 га, та земельну ділянку площею 3,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вважає, що, оскільки заповіт складений не був, то в даному випадку має місце спадкування за законом, інших спадкоємців, окрім неї, ОСОБА_3 , немає.

Також, зазначає, що для отримання спадщини, вона не змогла в установлений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори, оскільки знаходилася за кордоном, а тому причини пропуску нею вказаного строку є поважними. У липні 2018 року вона звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте їй було повідомлено, що строк для прийняття спадщини нею пропущений.

Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст.1272 ЦК України, позивач просила визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання до Великобагачанської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 (а.с.2-3).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , відмовлено (а.с.128-133).

З цим рішенням не погодилась ОСОБА_3 ,яка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на час відкриття спадщини позивач зі спадкодавцем не проживала, про його смерть дізналась лише у грудні 2013 року, тобто поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що такі обставини, є поважною причиною, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при подачі заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання відповідної заяви.

Зазначає, що вона є племінницею спадкодавця, та на час його смерті у нього був єдиний спадкоємець батько позивача ОСОБА_7 , який не проживав зі спадкодавцем на час його смерті, але мав право прийняти спадщину на загальних підставах, проте таким право не скористався. Також, вказує, що про факт того, що після смерті дядька спадщину після нього ніхто не прийняв позивач дізналась у 2018 році, після чого одразу звернулась до нотаріуса з відповідною заявою.

Окрім того, нею було ініційовано апеляційний перегляд судового рішення про визнання спірної спадщини відумерлою, відповідний позов було залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Представник відповідача та треті особи проти апеляційної скарги заперечували, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно актового запису №3 в Книзі реєстрації смертей Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 06.04.2010 року, а.с.4).

Після його смерті відкрилася спадщина:

- на належну померлому на підставі Державного акту серії ПЛ №087013 від 11.08.2004 року земельну ділянку розміром 3,98 га, яка розташована в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 000020274 (а.с.8);

-на належну померлому на підставі Сертифікату серії ПЛ №0325890 від 02.01.1998 року земельну частку (пай) ВАТ «Перемога» розміром 4,21 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9),

З листа приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Склярової А.В. №114/02-17 від 09.07.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не відкривалася, заповітів він не складав. Також, у даному листі ОСОБА_8 було запропоновано у судовому порядку встановити додатковий строк, достатній для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки такий строк позивачем пропущено (а.с.10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив із того, що ОСОБА_8 не надано належних і допустимих доказів того, що з квітня 2010 року і по липень 2018 року їй не було відомо про смерть її дядька ОСОБА_6 , а також доказів того, що її проживання за межами України в указаний період часу пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим позивач у справі не виконала свій процесуальний обов`язок з доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Такий висновок в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на Законі, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Нормою частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є племінницею спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цей факт підтверджується, зокрема, Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 24.06.1978р. (а.с.5), Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 від 22.07.1994р. (справа №525/622/18, т.1, а.с.7), Свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 від 04.09.1952р. (справа №525/622/18, т.1, а.с.8).

Згідно довідки №361 від 03.07.2018 року, виданої виконкомом Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, ОСОБА_6 на день смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_6 за вказаною адресою інші особи, крім померлого, не проживали та не зареєстровані (справа №525/622/18, т.1, а.с.45).

Враховуючи, що ОСОБА_3 постійно не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини, вона є такою, що пропустила строк для прийняття спадщини, відтак, не прийняла спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених в абзаці шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску сроку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходиити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що стороною позивача на підставі належних і допустимих доказів не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що унеможливили вчинення ОСОБА_3 дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок стосовно того, що позивач не виконала свій процесуальний обов`язок з доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що з квітня 2010 року і по липень 2018 року ОСОБА_3 не було відомо про смерть її дядька ОСОБА_6 , а також доказів того, що її проживання за межами України в указаний період унежливило її обізнаність про факт неприйняття жодним з родичів спірної спадщини, матеріали справи не містять.

Припущення позивача ОСОБА_3 щодо того, що спадщину мав прийняти брат померлого (батько позивача) - ОСОБА_7 , а тому позивач до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не зверталась, не можна розцінювати як об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця на вчинення відповідних дій.

З аналізу наведених вище обставин вбачається, що при вирішенні питання про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом першої інстанції була надана вірна оцінка доказам по справі, та звернуто належну увагу на роз`яснення, викладені в абзаці шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем було ініційовано апеляційний перегляд судового рішення про визнання спірної спадщини відумерлою, відповідний позов було залишено без розгляду, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане жодним чином не свідчить про поважність причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті її дядька - ОСОБА_9 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права, по суті дублюючи доводи наведені в позовній заяві.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ П.С. Абрамов

О.В. Чумак