Справа № 201/6261/19
Провадження № 2/201/1145/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 квітня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2019р. ТОВ ОТП "Факторинг Україна" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою судді Ткаченко Н. В. від 05.06.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні (а.с. № 51).

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 11.02.2020р. (а.с. № 78).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяви посилався на те, що 19.03.2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є АТ "ОТП Банк") було укладено кредитний договір № МL-300/135/2008, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 203000 грн. зі строком повернення кредиту 19.03.2018р. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед банком, 19.03.2008р. між кредитором та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №РМL-300/135/2008, за яким іпотекодавець передав в іпотеку банку належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 12.11.2010р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ "ОТП Факторинг Україна" придбало право грошової вимоги за кредитним договором №МL-300/135/2008 від 19.03.2008р. укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк". Також 12.11.2010р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права та обов`язки за договором іпотеки №РМL-300/135/2008 від 19.03.2008р. Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору та наявності заборгованості, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2011р. по справі №2-5199/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" суму боргу за кредитним договором №МL-300/135/2008 від 19.03.2008р. у розмірі 235701,60 грн. Представник позивача зазначав, що позивач, як іпотекодержатель, має право за рахунок іпотеки задовольнити свої грошові вимоги до боржника у розмірі 1210591,92 грн. (заборгованість за кредитом стягнута за рішенням суду в сумі 235701,60 грн., інфляційні збитки - в сумі 91004,16 грн., 3% річних - в сумі 21220,50 грн., а також пеня - в сумі 862665,66 грн.), а тому враховуючи, що грошові зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконуються, представник позивача відповідно до умов укладеного іпотечного договору, а також відповідно до положень Закону України "Про іпотеку" просив звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Також просив передати в управління іпотекодержателю ТОВ "ОТП Факторинг Україна" предмет іпотеки шляхом надання права ТОВ "ОТП Факторинг Україна" примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладення договором про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представники позивача в підготовчі засідання 03.10.2019р., 04.12.2019р. та 11.02.2020р., а також в судове засідання 08.04.2020р. не з`явилися, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№55,62,72,73,80,81). 30.09.2019р., 03.12.2019р., 11.02.2020р. та 07.04.2020р. до суду надійшли заяви представників позивача - Михайлова О.І., Лисакової І.М. та Босенко М.М. (діють на підставі довіреностей від 21.11.2018р., 02.08.2019р. та 10.07.2019р. відповідно - а.с. № 46, 66, 76), в яких представники позивача зазначали, що позов підтримують та наполягають на його задоволенні в повному обсязі, також просили розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с. №65, 74, 84).

Відповідач ОСОБА_1 в підготовчі засідання 03.10.2019р., 04.12.2019р. та 11.02.2020р., а також в судове засідання 08.04.2020р. не з`явився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 14.06.2019р.(а.с.№54) Конверти з судовими повістками, що були направлені відповідачу, були повернуті суду за зворотньою адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№ 56,63,70,82). Крім того, про дату та час розгляду справи 11.02.2020р. та 08.04.2020р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. №72,83).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8 та ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2-5199/2011, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19.03.2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк") було укладено кредитний договір №МL-300/135/2008, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 203000 грн. зі строком повернення кредиту 19.03.2018р. (а.с. №10-14).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед банком, 19.03.2008р. між кредитором та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №РМL-300/135/2008, за яким іпотекодавець передав в іпотеку банку належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. №15-18).

12.11.2010р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ "ОТП Факторинг Україна" придбало право грошової вимоги за кредитним договором №МL-300/135/2008 від 19.03.2008р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк", та 12.11.2010р. між сторонами був підписаний акт прийому-передачі кредитного портфелю (а.с. №21-27, 28).

Згідно витягу до договору купівлі-продажу кредитного портфелю на час укладення договору, загальна сума боргу боржника за договором №МL-300/135/2008 від 19.03.2008р., укладеного з ОСОБА_1 , складала 222389,50 грн. (з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 189466,64 грн., заборгованість по процентам - 32922,86 грн.), ціна купівлі-продажу кредитного договору - 166358,38 грн. (а.с. № 29).

12.11.2010р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права та обов`язки за договором іпотеки №РМL-300/135/2008 від 19.03.2008р. укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк" (а.с.№30-32).

Згідно Інформаційної довідки №167326842 від 21.05.2015р. в Державному реєстрі іпотек 28.11.2010р. зареєстровано обтяження р/н 6816133, підстава обтяження: договір про відступлення права вимоги від 12.11.2010р., іпотекодержатель ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (а.с.№35-36).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2011р. по справі №2-5199/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" суму боргу за кредитним договором №МL-300/135/2008 від 19.03.2008р. у розмірі 235701,60 грн. (а.с. №33-34).

В позовній заяві позивачем зазначено, що внаслідок неналежного виконання боржником зобов`язань наявна непогашена заборгованість перед ТОВ "ОПТ Факторинг Україна", яку кредитор має право задовольнити за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Розмір заборгованості станом на дату подачу позову 31.05.2019р. у справі, що розглядається наразі судом, позивач розрахував наступним чином: заборгованість стягнута за рішенням суду від 11.05.2011р. - 235701,60 грн., інфляційні збитки - 91004,16 грн., 3% річних - 21220,50 грн. та пеня - 862665,66 грн., а загалом - 1210591,92 грн. (а.с. № 4-9).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2011р. у справі №2-5199/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" суму боргу за кредитним договором №МL-300/135/2008 від 19.03.2008р. у розмірі 235701,60 грн. (основний борг, відсотки та пеня), рішення набрало законної сили.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством, що випливає із змісту норми ст.593 ЦК України, ст.ст. 7, 33 Закону України Про іпотеку .

В судовому засіданні 08.04.2020р. для з`ясування обставин, з яких складових складається сума заборгованості 235701,60 грн., яку банк просив стягнути з відповідача звертаючись до суду 17.06.2010р. з позовом про стягнення боргу, судом було оглянуто матеріали цивільної справи №2-5199/2011 (а.с. № 91).

Ознайомившись з позовною заявою у справі №2-5199/2011 (долучена до матеріалів справи - а.с. № 85-87) встановлено, що сума заборгованості 235701,60 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , складається із: залишку заборгованості по кредиту - 189466,64 грн., заборгованості по відсоткам - 32922,86 грн. та штрафних санкцій - 13312,10 грн., виходячи з чого суд приходить до висновку, що звертаючись з відповідним позовом кредитор скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України, щодо дострокового повернення всієї суми тіла кредиту, що залишилась.

Варто зазначити, що у справі №2-5199/2011 ухвалою суду від 10.04.2019р. поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та 30.05.2019р. представнику ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" Лисаковій І.М. видано дублікат виконавчого листа (а.с. № 88-89, 90).

Згідно до умов п.6.2, п.6.3 договору іпотеки від 19.03.2008р. іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої з таких обставин, зокрема, несплати іпотекодавцем будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, порушення іпотекодавцем будь-якого з його зобов`язань за ст.5 цього договору. Жодне положення цього договору не може тлумачитися як таке, що обмежує права іпотекодержателя звернутися до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку встановленому чинним законодавством.

Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до ст.ст. 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Стаття 35 Закону України "Про іпотеку" визначає, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Як вбачається з наданих позивачем суду разом з позовною заявою письмових доказів, ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" на адресу іпотекодавця ОСОБА_1 не було направлено письмові вимоги про усунення порушення в порядку ст.35 Закону України "Про іпотеку", отже, відсутні докази, на підтвердження того, що перед зверненням до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про усунення порушень з попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.41 Закону України "Про іпотеку" .

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню, оскільки іпотекодержатель здійснив судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки без дотримання вимог спеціального закону з питань усунення порушень.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації.

Отже, заходи щодо передачі майна в управління застосовуються на період його реалізації, проте, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" щодо передачі предмета іпотеки в управління є передчасними.

Крім того, при винесенні рішення суд вважає необхідним зазначити про наступне.

В позовної заяві позивачем зазначено, що підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо нарахування пені відповідно до п.4.1.1. кредитного договору, яким передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Керуючись умовами п.4.1.1. позивачем здійснено розрахунок пені за період з 20.05.2018р. по 20.05.2019р. на суму невиконаного боржником зобов`язання 235701,00 грн., яка становить 862665,66 грн. та включена до загального розміру заборгованості 1210591,92 грн., в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Якщо за рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором заборгованість стягнута у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Таким чином, зі зверненням 17.06.2010р. до суду з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі залишку заборгованості по тілу кредиту, позивач реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання відповідача, а тому втратив право здійснювати нарахування обумовленої кредитним договором неустойки, та має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Варто зазначити, що позивачем не надано будь-яких пояснень, доказів щодо фактичного виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2011р. по справі №2-5199/2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості 235701,60 грн., враховуючи, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2019р. було поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №2-5199/11 та 30.05.2019р. дублікат виконавчого листа було отримано представником ТОВ "ОПТ Факторинг Україна".

За вищезазначеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необґрунтовані, отже в їх задоволенні слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 33, 35, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 16, 590, 591, 1054 ЦК України, постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.