КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2282/2019 Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1323/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

3-особа : Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної

адміністрації

про позбавлення батьківських прав

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-особа : Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, з 04 серпня 2006 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2011 року було розірвано (а.с. 7, 8). Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Позивачка просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для позбавлення батьківських прав позивачкою зазначено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться нею, не виявляє бажання піклуватись про дитину, та не сплачує аліменти на утримання малолітньої дочки.

На підтвердження зазначених обставин стороною позивача надано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2013 року і до досягнення повноліття (а.с.10), постанову державного виконавця Дніпровського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2014 року (а.с.11), довідку-розрахунок Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09 січня 2019 р. №42443559/3, відповідно до якої загальна заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01 січня 2019 року становить у розмірі 143 853,06 грн. (а.с.12), характеристику ОСОБА_3 , учениці 3-Б класу Спеціалізованої школи № 252 ім.Василя Симоненка, відповідно якої батько жодного разу не з`явився до шкоди, не цікавиться життям та успіхами дитини, ні разу не був присутнім на шкільних концертах та на батьківських зборах, взагалі не приймає участі у шкільному житті дитини (а.с.14), довідку Громадської організації «Танцювальний спортивний клуб «Старданс», відповідно до якої ОСОБА_3 на заняття супроводжують мама та бабуся, всі фінансові витрати несе мати (а.с.15).

Згідно ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно ч.2 ст.155, ч.1 ст.152 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини; право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно висновку органу опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 квітня 2019 р. № 104-3341, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43-44).

Згідно ч.6 ст.19 СК України передбачено можливість суду не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, судом встановлено, що висновок органу опіки та піклування обґрунтований лише тим, що малолітня дитина - проживає разом з матір`ю, яка займається її вихованням. Батька дитини ОСОБА_2 було запрошено до служби у справах дітей та сім`ї та двічі на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але він не з`явився, пояснень та заперечень не надав, хоча був особисто повідомлений.

Тому, суд не погодився з висновком органу опіки та піклування, який вважав за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, постановлюючи рішення суд посилався також і на те, що не є встановленим, що у відповідача ОСОБА_2 закріпилася стійка поведінка щодо невиконання обов`язків по вихованню дитини; що наявність заборгованості по аліментам не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Також суд зазначав, що позивачка не зверталася до органу опіки та піклування за захистом прав дитини, цим органом не приймалися заходи щодо усунення причин невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» дає судам роз`яснення, що у мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини, які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі (пункт 12 вказаної постанови).

Так, позиція Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» від 07 березня 2007 року щодо питання, чи було втручання у гарантоване статтею 8 Конвенції право заявника на повагу до його сімейного життя, чи було втручання виправданим, полягає у наступному.

50. Це втручання не становитиме порушення статті 8, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Суд зазначав, що відповідне цивільне провадження стосувалось сімейних відносин заявника та позбавлення його батьківських прав. Ці питання як за національним законодавством, так і в оскаржуваному провадженні мали ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. На думку Суду, досить складно визначити, в якій мірі національні суди могли дати таку оцінку, не заслухавши заявника особисто або, принаймні, з огляду на обставини справи не отримавши інформації від заявника особисто щодо його бачення подій і відносин із сином та ОСОБА_4 за допомогою міжнародних угод про правову допомогу.

60. Таким чином, Суд доходить висновку, що заявник не був залучений у провадження, в результаті яких приймались рішення, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення захисту його інтересів, а державні органи вийшли за межі своєї свободи розсуду і не забезпечили справедливу рівновагу між інтересами заявника та інших осіб. Таким чином, у цій справі права заявника, гарантовані статтею 8 Конвенції, були порушені.

Тому, із урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують обов`язків по вихованню дитини, та встановлених обставин щодо не врегулювання питання щодо невиконання відповідачами обов`язків по вихованню дитини органами опіки та піклування, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.

З огляду на вимоги зазначених вище норм закону і керуючись ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч.3 ст.51 Конституції України, ч.6 ст.19, практики ЄСПЛ, ст.ст.150, 152, 155, 164-167 СК України, п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав," - судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 31.01.2020 р.

Головуючий :

Судді :