Справа № 487/7718/19
Провадження № 4-с/487/13/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Бурятинської В.І.,

представника заявника адвоката Куколевської Ж.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу Оліфера Сергія Володимировича та головного державного виконавця Горділовського Максима Михайловича Біляївського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управлння міністерства юстиції (м. Одеса) ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність начальника відділу Оліфера Сергія Володимировича та головного державного виконавця Горділовського Максима Михайловича Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій, в подальшому уточнивши заявлені вимоги, просить суд:

1. Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.08.2019 рок за виконавчим провадженням ВП №6812614;

2. Зобов`язати Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області витребувати у адміністрації Одеського порту (капітанії Одеського порту) міністерства інфраструктури України (місцезнаходження: вул. Успенська, буд. 4, м. Одеса, Одеська обл., 65000) інформацію про наявність у боржника ОСОБА_2 паспорта моряка з відмітками про укладені з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контракти, а також витребувати інші підтверджуючі документи, які можуть свідчити про його працевлаштування (накази тощо) за період: з 13.03.1997р. до 22.08.2016р.;

3. Зобов`язати Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області витребувати інформацію у роботодавців, зазначених у паспорті моряка громадянина ОСОБА_2 , з якими громадянином ОСОБА_2 були укладені контракти, із зазначенням видів та розмірів доходів громадянина ОСОБА_2 за період: з 13.03.1997р. по 22.08.2016р.;

4. Зобов`язати Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області після отримання інформації від адміністрації Одеського порту щодо наявності у боржника ОСОБА_2 паспорту моряка, відміток про укладені з громадянином ОСОБА_2 контракти та інформації від роботодавців, з якими були укладені контракти громадянином ОСОБА_2 із зазначенням видів та розмірів доходів громадянина ОСОБА_2 , за період з 13.03.1997р. до 22.08.2016р. здійснити перерахунок та видати нову довідку-розрахунок заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_3 , надіславши поштою на адресу заявника за місцем реєстрації/проживання.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що на виконанні у Біляївському міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №6812614 з примусового виконання виконавчого листа №2-678, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 02.04.1998р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку з 13.03.1997 року до повноліття дитини. 04.05.2006 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з несплатою аліментів, у ОСОБА_2 виникла заборгованість, розмір якої, станом на 22.04.2015 року склав 23078,88 грн. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до державного виконавця з заявами про вжиття необхідних заходів з метою отримання інформації про доходи боржника. Проте жодної відповіді від державного виконавця заявник не отримувала. 20.12.2019 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист від Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області з супровідним листом №13880/25 від 06.08.2019 року та постановою про повернення виконавчого документа стягувачу віл 06.08.2019 року за виконавчим провадженням ВП №6812614. В той же час виконавчий документ у листі був відсутній. За такого вважає, що своїми діями державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовський М.М., повертаючи виконавчий документ стягувачу з наявною заборгованістю по сплаті аліментів, порушив вимоги ч.1 ст. 18, п.1,2,3,5 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, просить суд вважати строк для подання скарги таким, що пропущений з поважних причин та поновити його.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась вчасно належним чином.

Представник ОСОБА_1 адвокат Куколевська Ж.Д. в судовому засіданні обставини викладені в скарзі підтримувала, наполягала на її задоволенні, в подальшому до судових засідань не з`являлась.

Начальник Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Оліфер С.В. до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за відсутності державного виконавця, в задоволенні скарги просить відмовити в повній мірі у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог.

Заслухавши представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження №6812614, суд приходить до наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частини 2-5 цієї статті Закону передбачає права та обов`язки, якими наділений виконавець, а також встановлює обов`язковість його вимог на всій території України.

Приписами частини 8 ст. 48 Закону передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Нормою ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Біляївському міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №6812614 з примусового виконання виконавчого листа №2-678, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 02.04.1998р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку з 13.03.1997 року до повноліття дитини.

04.05.2006 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №6812614.

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем відділу встановлено, що розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано. За даними Пенсійного фонду України відсутня інформація про отримання боржником пенсії та інші джерела отримання ним доходів.

25.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Окрім того, постановою державного виконавця від 05.04.2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Одночасно, керуючись приписами п.п. 1-4 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

06.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір якої станом на 05.04.2019 року становить 45000,00 грн.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до державного виконавця з заявами від 08.08.2019 р. та 13.09.2019 р, в яких повідомляла, що ОСОБА_2 має посвідчення особи моряка № НОМЕР_1 від 14.02.2001 року, термін дії якого неодноразово продовжувався, що, в свою чергу, було підставою для його працевлаштування на морських суднах у період з 2001 року по теперішній час. Тобто, всупереч вимогам п.п. 1,3,4 ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» систематично приховував свої реальні доходи.

Проте, будь-яких дій за результатом розгляду вказаних заяв державний виконавець не вчиняв, жодних відповідей ОСОБА_1 від нього не отримувала.

З наданих Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем не було дотримано вимог ч.8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» при вчиненні виконавчих дій, оскільки в них відсутні докази перевірку майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено, що державний виконавець, у строки встановлені законом, не вчинив у повному обсязі всіх можливих та необхідних дій та належних заходів для примусового виконання рішення суду ефективно, в межах своїх повноважень.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень.

За положеннями ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи кожний доказ окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи заявника, щодо недостатності проведених державним виконавцем заходів для ефективного і повного здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, знайшли своє підтвердження матеріалами справи та є обґрунтованими.

Разом з тим, щодо вимог заявника про зобов`язання Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області витребувати інформацію про наявність у боржника ОСОБА_2 паспорта моряка з відмітками про укладені з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контракти, а також витребувати інші підтверджуючі документи, які можуть свідчити про його працевлаштування (накази тощо) за період: з 13.03.1997р. до 22.08.2016р.; витребувати інформацію у роботодавців, зазначених у паспорті моряка громадянина ОСОБА_2 , з якими громадянином ОСОБА_2 були укладені контракти, із зазначенням видів та розмірів доходів громадянина ОСОБА_2 за період: з 13.03.1997р. по 22.08.2016р. суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Щодо вимоги заявника про зобов`язання Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області після отримання інформації від адміністрації Одеського порту щодо наявності у боржника ОСОБА_2 паспорту моряка, відміток про укладені з громадянином ОСОБА_2 контракти та інформації від роботодавців, з якими були укладені контракти громадянином ОСОБА_2 із зазначенням видів та розмірів доходів громадянина ОСОБА_2 , за період з 13.03.1997р. до 22.08.2016р. здійснити перерахунок та видати нову довідку-розрахунок заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною 3 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

З вищевикладеного вбачається, що обов`язок перерахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні покладається на державного виконавця за заявою стягувача.

Окрім того, суд не може зобов`язувати державного виконавця до здійснення будь-яких дій в майбутньому, а тому вказана вимога ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії державного виконавця по винесенню постанови про повернення виконавчого документу від 06.08.2019 року є неправомірними, а відповідна постанова - незаконною, у зв`язку з чим порушене право скаржника (стягувача у виконавчому провадженні) підлягає відновленню.

Виходячи з наведеного, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу Оліфера Сергія Володимировича та головного державного виконавця Горділовського Максима Михайловича Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, з урахуванням часткового задоволення скарги, з Біляївського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управлння міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог, в сумі 192,10 грн.

Окрім того, відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Куколевською Жанною Дмитрівною було укладено договір про надання правової допомоги №02/19 від 02.09.2019 року.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано наступні документи:

- звіт №1 адвоката Куколевської Ж.Д. від 14.11.2019р. про надання правової допомоги ОСОБА_1 , який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, вартість яких складає 9500,00 грн. ;

- звіт №2 адвоката Куколевської Ж.Д. від 25.11.2019р. про надання правової допомоги ОСОБА_1 , який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, вартість яких складає 4000,00 грн.;

- звіт №3 адвоката Куколевської Ж.Д. від 23.01.2020р. про надання правової допомоги ОСОБА_1 , який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, вартість яких складає 4000,00 грн.

- звіт №4 адвоката Куколевської Ж.Д. від 19.02.2020р. про надання правової допомоги ОСОБА_1 , який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, вартість яких складає 8000,00 грн.

Також матеріали справи містять копії квитанцій про оплату послуг адвоката на загальну суму 25500,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з Біляївського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управлння міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 6375,00 грн.

Щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою, суд приходить до наступного.

Статтями 447, 449 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона оскаржує дії та бездіяльність державного виконавця, а саме: бездіяльність державного виконавця щодо нездійснення у повному обсязі виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, а також дії щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вказану постанову ОСОБА_1 отримала 20.12.2019 року, тобто пізніше, ніж звернулась до суду із вказаною скаргою.

Крім того, скарга подана в тому числі і на бездіяльність державного виконавця, яка, на думку скаржника, триває і на цей час.

За такого, суд приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду зі скаргою, так як останній пропущено нею з поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу Оліфера Сергія Володимировича та головного державного виконавця Горділовського Максима Михайловича Біляївського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управлння міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену головним державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовським Максимом Михайловичем від 06.08.2019 року у виконавчому провадженні ВП №6812614 з примусового виконання виконавчого листа №2-678, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 02.04.1998р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку з 13.03.1997 року до повноліття дитини.

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Стягнути з Біляївського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управлння міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 192,10 грн.

Стягнути з Біляївського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управлння міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 6375,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складений 22.12.2020р.

Суддя Т.А. Карташева