Справа № 210/6076/19
Провадження № 2/210/314/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" квітня 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні володінні та розпорядженні нерухомим майном,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні володінні та розпорядженні нерухомим майном.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Власником Ѕ частки квартири позивач став у 2001 році на підставі Свідоцтва про право власності на житло, №Дз-240 від 19.04.2001 року. Іншим власником квартири (1/2 частки) була матір позивача ОСОБА_3 . Після смерті матері, позивач успадкував належну їй 1/2 частку у праві власності на вказану квартиру. Успадковане право власності було зареєстровано позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
У зазначеній вище квартирі з літа 2015 року зареєстровано відповідача ОСОБА_2 . Він попросив в зареєструватися у квартири на деякий час, та обіцяв через короткий час знятися з реєстрації самостійно, однак не виконав своєї обіцянки. Відповідач є сином позивача, однак через певні життєві обставини вони втратили з ним спілкування більше трьох років назад. Таким чином, відповідач більше трьох років не проживає за вказаною вище адресою, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги шляхом визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.
В судове засідання сторони не викликались.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.04.2001 року, (а.с.7), Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.05.2015 року, (а.с.8) а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015 року (а.с.9).
Відповідач ОСОБА_2 більше трьох років не проживає за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом складеним сусідами, б/н від 20.10.2019 року та засвідченого головним інженером ТОВ «Сітісервіс КР» ОСОБА_4 І.В. (а.с.10).
Також, судом 23.10.2019 р. було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно з п. 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як член сім`ї власника квартири, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні володінні та розпорядженні нерухомим майном необхідно задовольнити.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні володінні та розпорядженні нерухомим майном задовольнити.
Усунути перешкоди у здійснені позивачем права володіння, користування та розпорядження належною йому на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н. А. Літвіненко