справа №425/2958/19
провадження №2/431/76/20
У Х В А Л А

23 січня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Дубініній О.О.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі судових засідань у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області в м.Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Старобільського районного суду знаходиться вказана цивільна справа.

До суду надійшло клопотання позивачки ОСОБА_1 про надання дозволу на представництво її інтересів у даній справі ОСОБА_3 на підставі нотаріально завіреної довіреності.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 своє клопотання підтримала у повному обсязі, відповідач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 просили відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши позивачку, відповідача, його представника, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, п ід час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1)справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною п`ятою ст.19 ЦПК України встановлено, що умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Частиною першою ст.274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1)малозначні справи; 2)що виникають з трудових відносин; 3)про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України справи у спорах щодо спадкування не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Таким чином, виходячи з положень ч.5, п.2 ч.6 ст.19, ч.2, п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України справа у спорі щодо спадкування не може бути визнана судом малозначною.

Відповідно до ч.3 ст.131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення, а згідно частини четвертої ст.131-2 Конституції України , законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до підпункту одинадцятого пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України, представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" №1401-VIII від 02.06.2016 року, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №914/2772/16 провадження №12-1гс18 викладено правовий висновок, згідно якого підпункт 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України регулює порядок упровадження положень статті 59 та статті 131-2 Конституції України як норм прямої дії, які підлягають застосуванню при вирішенні судами питань процесуального представництва.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду зправ людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Загородній проти України» («Zagorodniy v. Ukraine») Європейський суд з прав людини вказує, що: «певна юридична кваліфікація може вимагатись для забезпечення ефективного захисту особи… та безперешкодного функціонування системи правосуддя» (пункт 53 Рішення), і саме інтереси правосуддя можуть бути виправданням обмеження права на вибір захисника (пункт 54 цього ж Рішення). За висновками Суду таке обмеження права на вільний вибір захисника само по собі не порушує питання за підпунктом «c» пункту 3 статті 6 Конвенції, оскільки певна юридична кваліфікація може вимагатись для забезпечення ефективного захисту особи (рішення від 20 січня 2005 року у справі «Майзіт проти Росії», заява №63378/00, пункт 68) та безперешкодного функціонування системи правосуддя (рішення у справі «Мефтах та інші проти Франції» , заяви № 32911/96, 35237/97 та 34595/97, пункт 45).

У зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді у справі зі спору щодо спадкування може бути лише адвокат або законний представник, що узгоджується з положеннями ст.ст.59, 131-2 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки у цій справі зі спору щодо спадкування, яка не може бути визнана малозначною, позивачем ОСОБА_1 на підтвердження повноважень ОСОБА_3 , як її представника, надано копію нотаріально посвідченої довіреності і не надано відомостей про те, що ОСОБА_3 є адвокатом, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про представництво її інтересів у даній справі ОСОБА_3 на підставі довіреності слід відмовити.

Керуючись ч.5, ч.6 ст.19, ст.222, ч.2, п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про представництво ОСОБА_3 на підставі довіреності її інтересів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Кудрявцев