Справа № 301/2538/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Бобіта Г.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивача ОСОБА_3 , який залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповідав сину ОСОБА_4 батькові позивача, який спадщину за ОСОБА_3 прийняв, однак, не оформив свідоцтво про право на спадщину. Осіб, які б мали обов`язкову частку у спадковому майні за ОСОБА_3 не має. ОСОБА_4 батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_4 є його вдова відповідачка ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 позивач по справі. Відповідачка спадщину не прийняла, оскільки на день смерті не проживала разом із спадкодавцем, із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталася і не бажає спадкувати. Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, є його син позивач ОСОБА_1 . Однак, він не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , який входить до складу спадкового майна, оскільки нерухоме майно не зареєстровано. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу по суті без його участі (а.с.23).

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті за її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с.21,22).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав не зареєстрований (а.с.24). Згідно погосподарської книги Приборжавської сільради власником будинку був ОСОБА_3 (а.с.13а). Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.9-10). Згідно висновку про вартість майна №181, вартість будинку становить 45698 грн. (а.с.17).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.01.2008 року (а.с.4 на звороті).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Приборжавської сільради 12.11.2007 року, ОСОБА_3 все своє майно заповів сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батькові позивача по даній справі (а.с.8 на звороті). Вказаний заповіт не скасований і не змінений. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні за ОСОБА_3 , не має.

Спадкоємець ОСОБА_4 вступив у володіння майном, тобто прийняв спадщину, оскільки на день відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Однак, спадщину ОСОБА_4 не оформляв і за отриманням свідоцтва про право на спадщину не звертався. Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.08.2019 року (а.с.4). Заповіту ОСОБА_4 не складав (а.с.8).

Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_4 є його вдова відповідачка ОСОБА_2 (6, 7 на звороті) та син ОСОБА_1 позивач по справі (а.с.5,7).

Позивач ОСОБА_1 на день відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем в будинку АДРЕСА_1 , там же зареєстрований, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.5 на звороті, 8). Відповідачка ОСОБА_2 спадщину не прийняла, оскільки на день смерті не проживала разом із спадкодавцем, із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталася і не бажає спадкувати. Інших спадкоємців не має. Таким чином, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна за своїм батьком, в цілому.

Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, що входить до складу спадкового майна, оскільки будинок у встановленому законом порядку не зареєстрований.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі села власником житлового будинку АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , єдиним спадкоємицем якого є позивач, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1220, 1233, 1261,1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 200 ч.4, 263-264 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2020 року.

Головуюча : М. О. Пітерських