Справа № 263/8514/20
Провадження № 2-о/263/313/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення батьківства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 та стягнення аліментів, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік категорій справ, які розглядаються в порядку окремого провадження, визначені ч. 2 та 3 ст. 293 ЦПК України. Разом з цим, вимоги про стягнення аліментів, не передбачені ч. 2, 3 ст. 293 ЦПК України, тому не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Заявник у своїй заяві зазначає, що ОСОБА_3 , який за твердженням заявника є батьком дитини, не визнає батьківства. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для стягнення аліментів. Таким чином, від установлення даного юридичного факту безпосередньо майнові права заявника не виникають та існує спір про право.

Враховуючи викладене, оскільки із заяви вбачається спір про право та в заяві об`єднані вимоги, які належить розглядати за різними видами провадження, тому приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за даною заявою. Розгляд даного спору має бути розглянутий в позовному проваджені, за участю позивача і відповідача (-ів), які мають надати суду відповідні докази на підставу своїх позовних вимог та заперечень проти них.

Крім цього суддя вважає необхідним роз`яснити наступне.

За вимогами ч. 4 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Порядок сплати і розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2020 року встановлено у розмірі 2102 грн.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пільги щодо сплати судового збору встановлені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та не передбачають таких пільг для позовних вимог про визнання батьківства.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно з п. 4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В якості заінтересованої особи заявником зазначено ОСОБА_2 , при цьому заявником заявлено вимогу про визнання батьком дитини та стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

Відповідно до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У своїй заяві заявник зазначає, що до неї додаються свідоцтво про народження дитини, медичні довідки з інформацією про дату початку вагітності, фото з відповідачем з міста Одеси та його квартири, листування з відповідачем, однак до суду надано лише Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

Керуючись ст. 19, 175, 177, 260, 293, 315, 353 ЦПК України, ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення батьківства та стягнення аліментів, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції безпосередньо або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.М.Томілін