Справа № 495/877/20
№ провадження 2/495/1431/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 квітня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю:

від позивачки: не з`явилася

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/877/20

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про збільшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В :

13.02.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) про збільшення розміру аліментів (а.с.1-4).

Так, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач, до 6 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

06.04.2020 року від ОСОБА_3 (представник відповідача) до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_3 з позовними вимогами ОСОБА_1 не згодна, так як вважає, що заявлена позивачкою сума аліментів в розмірі 6 000 грн. занадто велика для відповідача. Зазначила, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх сина в розмірі 1 500 грн., які відповідач сплачував, але на теперішній час в нього виникла заборгованість, так як він знаходився в місцях позбавлення волі. Відповідач за можливістю погашає заборгованість та надає кошти на утримання сина. Просила звернути увагу на те, що на даний час відповідач перебуває у цивільному шлюбі з жінкою, у якої четверо неповнолітніх дітей. Крім того, у зв`язку із запровадженим карантином відповідач не має можливості працевлаштуватися та погасити борг в повному обсязі по сплаті аліментів, однак відповідач усе одно за можливістю надає кошти на утримання сина. Просила суд залишити розмір аліментів в сумі 1 500 грн. та зауважила, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти (а.с.29-30).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі № 495/877/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Справу призначено до судового розгляду (а.с.21-23).

Позивачка - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але її представник - адвокат Шаркевич Я.В. подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу у їх відсутність, у зв`язку з карантином на території Одеського регіону (а.с.33-35).

Відповідач - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але його представник - ОСОБА_3 , подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у зв`язку з карантином (а.с.32).

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 21 березня 2018 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9).

22 травня 2017 року заочним рішенням Вілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 гривень (а.с.10-11).

За твердженням позивачки син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач на даний час не в повній мірі сплачує аліменти на його утримання.

Встановлена заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області сума аліментів не надає можливості утримувати дитину у зв`язку з тим, що їх син - ОСОБА_5 є інвалідом дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Позивачка зазначає, що відповідно до висновку національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит», аналізи вказують на синдром Вольфа - Хіршхорна .

Враховуючи дані медичних висновків, вона не може в повній мірі працювати, так як дитині повинен постійно нагляд, постійне лікування та ліки, проходити обстеження в лікарні «Охматдит» м. Гнів, а все це потребує коштів, які вона заробляє як може, при цьому батько дитини, який є який здоровий та працездатний, має можливість матеріально утримувати сина, оскільки він не є інвалідом.

Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивачки до суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.

У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров`я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. Так, якщо дитина є інвалідом, страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно каліцтво, суд повинен вважати такі обставини підставою для збільшення розміру аліментів.

При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті.

Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», з 01.01.2020 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1779 грн. (50 % = 889,5 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років - 2 218 грн. (50 % = 1109 грн.).

У зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.

Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення.

У разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та позивачкою - ОСОБА_1 , не представлено до суду жодних доказів, які б свідчили про зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника ( ОСОБА_2 ) або одержувача ( ОСОБА_1 ) аліментів.

Разом з цим, представником відповідача подано до суду докази про зміну життєвих обставин відповідача, у зв`язку з якими погіршився його матеріальний стан.

Як вбачається з довідки про склад сімї, відповідач співмешкає у цивільному шлюбі з жінкою та її чотирма неповнолітніми дітьми (а.с.28), не має постійного заробітку та на теперішній час, у зв`язку із встановленим на всій території України карантином, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, так як не має можливості виїзду за кордон для працевлаштування.

Крім того, заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 22.05.2017 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина в розмірі 1500 грн., з врахуванням стану здоров`я дитини на той період, а позивачкою на теперішній час не наведено нових обставин про необхідність збільшення розміру аліментів на дитину до 6000 грн.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про необґрунтованість та неправомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, у зв`язку з чим такий позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 182-183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко