Справа № 686/2453/20
Провадження № 2-з/686/22/20
УХВАЛА

31 січня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мазурок О. В.

при секретарі Колісник Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому, в порядку ст.247 ЦПК України, заяву колективного підприємства «Цивільжитлобуд» про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Колективне підприємство «Цивільжитлобуд» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та записів про право власності, шляхом накладення арешту на майно до подання позову. На обґрунтування заяви він вказав, що колективне підприємство «Цивільжитлобуд», має намір звернутись до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , із позовними вимогами про: скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:50563796 від 03.01.2020 року прийнятого державним реєстратором Новоушицької селищної ради Тринадцятко Олександром Олександровичем та запису про право власності №34957348; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50633948 від 14.01.2020 року прийнятого державним реєстратором Війтовецької селищної ради Волочиського району Мартинюк Оленою Володимирівною та запису про право власності №35020039; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:50633888 від 14.01.2020 року прийнятого державним реєстратором Війтовецької селищної ради Волочиського району Мартинюк Оленою Володимирівною та запису про право власності №35019982.

29 листопада 2006 року між КП «Цивільжитлобуд», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір простого товариства «Цивільжитлобуд-1». Згідно п.1.1 Договору простого товариства, учасники за цим договором створюють просте товариство «Цивільжитлобуд-1» та зобов`язуються об`єднати в ньому свої вклади і спільно діяти з метою будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими магазинами та офісами за адресою

АДРЕСА_1 з подальшим отриманням у власність житла або нежитлових приміщень в цьому будинку, які будуть побудовані підрядником (генпідрядником) на замовлення учасників. Відповідно до умов п.1.2 та 1.3 договору простого товариства учасниками погоджено орієнтовну вартість 1 кв.м.

Пунктом 2.6 договору простого товариства передбачено, що у разі збільшення кошторисної вартості житлового будинку за рахунок збільшення інфляції, вартості матеріалів, енергоносіїв, реальної ринкової вартості подібного житла, введення законодавчих актів, що призведуть до збільшення вартості житлового будинку учасниками вносяться додаткові вклади, розрахунок яких здійснюється виходячи з неоплаченої суми вкладу або збільшення кошторисної або фактичної вартості будинку.

16 вересня 2010 року між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору простого товариства «Цивільжитлобуд-1.1» від 29 листопада 2006 року, згідно п.1 якого Набувач приєднується до договору простого товариства на його умовах з врахуванням умов даного договору. Згідно до п.2 г. укладеного договору про внесення змін та доповнень до договору від

29 листопада 2006 року за ОСОБА_3 закріплена квартира АДРЕСА_2 на поверсі 3 загальною площею 67,04 кв.м. Відповідно до п. 3 договору про внесення змін та доповнень до договору простого товариства «Цивільжитлобуд-1», на момент укладення цього договору набувач ознайомлений з договором простого товариства та усвідомлює, що він повинен, зокрема здійснити орієнтовний внесок у просте товариство в сумі 335200 гривень.

11 квітня 2014 року між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору простого товариства «Цивільжитлобуд-1.1» від 29 листопада 2006 року, згідно п.1 якого Набувач приєднується до договору простого товариства на його умовах з врахуванням умов даного договору. Згідно до п.2б. укладеного договору про внесення змін та доповнень до договору від

29 листопада 2006 року за ОСОБА_1 закріплена квартира АДРЕСА_3 на поверсі 9 загальною площею 68,76 кв.м. Відповідно до п. 3 договору про внесення змін та доповнень до договору простого товариства «Цивільжитлобуд-1» на момент укладення цього договору набувач ознайомлений з договором простого товариства та усвідомлює, що він повинен, зокрема здійснити орієнтовний внесок у просте товариство в сумі 275040 гривень.

11 квітня 2014 року між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору простого товариства «Цивільжитлобуд-1.1» від 29 листопада 2006 року, згідно п.1 якого Набувач приєднується до договору простого товариства на його умовах з врахуванням умов даного договору. Згідно до п.2б. укладеного договору про внесення змін та доповнень до договору від 29 листопада 2006 року за ОСОБА_2 закріплена квартира АДРЕСА_4 на поверсі 9 загальною площею 49,95 кв.м. Відповідно до п. 3 договору про внесення змін та доповнень до договору простого товариства «Цивільжитлобуд-1» на момент укладення цього договору набувач ознайомлений з договором простого товариства та усвідомлює, що він повинен, зокрема здійснити орієнтовний внесок у просте товариство в сумі 199800 гривень.

17 липня 2019 року 130-ти квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 введено в експлуатацію, згідно акту готовності об`єкта до експлуатації від 04 липня 2019 року та сертифікату серії ХМ №24 від 17.07.2019 року.

При цьому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконали власного обов`язку щодо внесення остаточного внеску у повне товариство та як наслідок документи необхідні для реєстрації права власності на об`єкти будівництва (квартири) вказаним особам не видавались.

КП «Цивільжитлобуд» вважає, що зазначені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та записи про право власності підлягають скасуванню.

КП «Цивільжитлобуд» вважає, що на даний момент необхідним є забезпечення позову до моменту його подачі, з огляду на те, що попри незаконність набуття у власність вказаних об`єктів інвестування (квартир), на даний момент вказаними особами вживаються заходи щодо відчудження спірних квартир. При цьому, у разі відчуження об`єктів інвестування (квартир) особами, які набули статусу відповідачів, такі дії призведуть до неможливості своєчасного та ефективного захисту прав КП «Цивільжитлобуд», зумовлять ускладнення судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність наведених обґрунтованих підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з наступних підстав: відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18, від 03 липня 2019 року у справі №127/220/19.

Посилання КП «Цивільжитлобуд» на те, що між сторонами виник спір та невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості своєчасного та ефективного захисту прав КП «Цивільжитлобуд» та зумовить ускладнення судового розгляду є необґрунтованим. Крім того, обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії з цим майном неспівмірний із предметом позову про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартири.

При цьому слід зауважити, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а обставини щодо порушення законних прав та інтересів позивача підлягають подальшому встановленню в процесі судового розгляду справи

Керуючись ст.ст. 149-159 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви колективного підприємства «Цивільжитлобуд» про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Мазурок