Єдиний унікальний номер №943/651/20
Провадження № 2-з/943/9/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року

Буський районний суд Львівської області

в складі : головуючого судді Журибіда Б.М.,

при секретарі Гута О.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову,-

встановив:

23 квітня 2020 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову до подання позову. Мотивує тим, що є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті, враховуючи вік немовляти (1 місяць від народження), діючи в інтересах дитини, між ним та родичами померлої (сім`єю ОСОБА_5 , рідного брата померлої) була досягнута домовленість, відповідно до якої вони погодились тимчасово допомагати у догляді за ОСОБА_6 . Дитина та заявник зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 у будинку, що належить сім`ї ОСОБА_7 . При цьому, заявник постійно приїжджав до сина, проводив з ним час, купував усе необхідне, потім періодично забирав дитину, де останній по кілька днів проживав з батьком за адресою фактичного проживання останнього: АДРЕСА_2 . З 06 квітня 2020 року ОСОБА_7 не впускають заявника до будинку, не дають бачитися з дитиною, чим чинять перешкоди у виконанні батьківських обов`язків, чинячи фізичний опір. Просить суд застосувати заходи забезпечення позову. Зобов`язати ОСОБА_5 та будь-яких інших осіб, передати йому малолітнього сина ОСОБА_3 , до ухвалення остаточного рішення у справі про визначення місця проживання дитини.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

З аналізу вищевказаних положень цивільно-процесуального законодавства слідує, що під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених заходів, спрямованих на реальне виконання майбутнього рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді зяяв забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, між заявником ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник спір щодо утримання, визначення місця проживання дитини, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зобов`язується, у визначений цивільним законодавством термін, подати до суду цивільний позов про визначення місця проживання дитини.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законнодавства України.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року зі змінами, ратифікована По-становою ВР №789-Х11 від 27.02.1991 року, проголошується, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 статті 3 вказаної Конвенції визначено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Оскільки мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник, як батько є єдиною особою, яка відповідає за нього за законом. Проте, перебування дитини з особами, які тримають її не на підставі закону чи рішення суду, перешкоджає батькові повноцінно здійснювати свої батьківські обов`язки по вихованню та захисту дитини.

Крім того, тривалий розгляд справи про визначення місця проживання дитини ймовірно спричинить шкоду стосункам заявника з сином, через вік останнього (1 рік і 10 місяців), послабить емоційний зв`язок, та істотно ускладнить поновлення порушених іншими особами батьківських прав заявника.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-151 ЦПК України, суд,-

постановив :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, задоволити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_5 та будь-яких інших осіб, у яких дитина буде знаходитися не на підставі закону чи рішення суду, передати ОСОБА_9 його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ухвалення остаточного рішення у справі про визначення місця проживання дитини.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвалу в частині забезпечення позову направити на виконання в Буський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за адресою 80500, Львівська область, місто Буськ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 1.

Ухвала в частині забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути пред`явлено до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда