ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5130/20 Справа № 180/230/20 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної тяжким ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на 4 професійних захворювання.

Висновком МСЕК від 28 січня 2020 року ОСОБА_1 первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, третя група інвалідності.

Вказав, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування.

Просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 65 000 грн.

Стягнуто з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тяжкістю наслідків, які настали в здоров`ї позивача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині визначення розміру моральної шкоди та стягнути 200 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». За час роботи отримав професійне захворювання, яке обумовлено умовами в яких він працював.

Відповідно до висновку МСЕК від від 28 січня 2020 року ОСОБА_1 первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності (30 %- вібраційна хвороба, 20 %- радикулопатія, 10 % -ХОЗЛ, 5 -по туговухості), третя група інвалідності, з наступним переоглядом 01 січня 2021 року.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 грудня 2019 року встановлено причини виникнення професійного захворювання: важкість праці, перевищення маси вантажу, що підіймається та переміщується, вібрація рівень в дБ: 87 при гранично допустимому 80 дБ; підвищений рівень шуму, параметри мікроклімату не відповідали допустимим нормам; перевищення концентрації хімічних речовин в повітрі робочої зони (а.с.17-20).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, ступінь втрати професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65%, необхідно визначити розмір компенсації в сумі 65 000 грн.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, що становить 19 років, у зв`язку з чим отримав 65% втрати професійної працездатності; встановивши, що позивачу присвоєно третю групу інвалідності, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена втратою здоров"я, отриманням професійного захворювання під час перебування в трудових стосунках з відповідачем, однак колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, який є заниженим.

Місцевий суд, на підставі медичних документів про лікування позивача, у зв`язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в п.13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (провадження №14-288цс19).

Однак, при визначенні розміру компенсації спричиненої позивачу моральної шкоди судом першої інстанції безпідставно не було враховано, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 65%; позивач щоденно переносить болі у поперековому та шийному відділах хребта, відчуває обмеження рухів, посилення болю при фізичному навантаженні, тривалій ходьбі, переносить судоми м`язів рук та гомілок, мерзлякуватість рук, набряки, щоденний кашель , біль у грудній клітині при фізичному навантаженні, важкість у грудній клітині, задишку при фізичному навантаженні, зниження слуху, шум у вухах, періодичний головний біль, запаморочення при зміні положення тіла, коливання артеріального тиску. Враховуючи стан здоров"я, позивач змушений вживати додаткових зусиль для організації власного життя, періодично проходити лікування та медичні обстеження.

Враховуючи наведене, ступінь, тривалість та характер моральних переживань, що пов"язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв"язку зі ушкодженням здоров"я та втратою працездатності; враховуючи, що позивачу встановлена третя група інвалідності; з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 100 000 грн.; підстави для зазначення в судовому рішенні про стягнення моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб відсутні.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 840,80 грн.

Приймаючи до уваги, що скаржник на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 630, 60 грн.(840, 80Х150%) : 2).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат () на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь держави судовий збір в розмірі 1 471,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида