РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної О.В., при секретарі Конєвої А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холоднгірському та Новобоварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту, -

встановив:

у жовтні 2019 року до суду звернувся позивач з позовом у якому вказав, що відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові здійснювалося примусове виконання виконавчого листа №2-391 виданого 30.08.2001р. Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 , 1941 р.н., ОСОБА_1 , 1970 р.н. на користь ОСОБА_2 8795 грн.

При примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа, 04 листопада 2002 року, постановою державного виконавця Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові Пархоменко О.О. було накладено арешт на все майно, що належало ОСОБА_3 , 1941 р.н., ОСОБА_1 , 1970 р.н.

Про погашення у повному обсязі вищезазначеної заборгованості, свідчать матеріали цивільної справи №2-391 Ленінського районного суду м. Харкова та Розписки відповідача.

Однак незважаючи на те, що борг, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на майно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , погашено останніми у повному обсязі, арешт з майна не знято.

За листом Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.07.2019 № 55974, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, розділу ВП-спецрозділу, розділу «Електроний архів», встановлено, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-391 від 30.08.2001р. Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 , 1941 р.н., ОСОБА_1 , 1970 р.н. суми боргу на користь ОСОБА_2 8795 грн., не перебуває. Разом з тим, згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис від 18.12.2007 за № 6248238 (архівна дата: 09.12.2002, №реєстра: 23184) про арешт квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний номер №4-98-143419-Цг від 22 квітня 1998 року, право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 мають: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач, ОСОБА_1 є сином померлих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та спадкоємцем їх майна, в зв`язку із чим звернувся до 2-ї Харківської міської державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину, однак наявність вищезазначеного арешту створює перепони щодо здійснення реєстраційних дій про зміну власника квартири АДРЕСА_1 та відповідно одержання свідоцтва про право на спадщину, що порушує законні права та інтереси Позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31.10.2019 року було відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповдач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та про визнання позову у повному обсязі.

Від представника третьої особи подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника виконавчої служби.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, та матеріали цивільної справи 2-391/01, встановив що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові ( правонаступником є Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) здійснювалося примусове виконання виконавчого листа №2-391 виданого 30.08.2001р. Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 , 1941 р.н., ОСОБА_1 , 1970 р.н. на користь ОСОБА_2 8795 грн.

При примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа, 04 листопада 2002 року, постановою державного виконавця Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові Пархоменко О.О. було накладено арешт на все майно, що належало ОСОБА_3 , 1941 р.н., ОСОБА_1 , 1970 р.н.

Постановою від 04.03.2003 року державного виконавця Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові Пархоменко О.О. закінчено виконавче провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-391 від 30.08.02 року у зв"язку із сплатою боргу боржниками на користь ОСОБА_2 та виконавчого збору в повному обсязі.

Постановою № 4-72/03 від 02.02.2004 року старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Харкова при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-391 від 30.08.02 знято арешт з автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ім"я ОСОБА_1 , у зв"язку із тим, що борг сплачено у повному обсязі.

Також ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.02.2004 року скасовано арешт накладений судом 12.09.2000 року на автомобіль марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ім"я ОСОБА_1 .

Питання щодо зняття арешту з іншого майна при цьому не було вирішено.

Згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис від 18.12.2007 за № 6248238 (архівна дата: 09.12.2002, №реєстра: 23184) про арешт квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний номер №4-98-143419-Цг від 22 квітня 1998 року, право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 мають: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

Позивач, ОСОБА_1 є сином померлих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та спадкоємцем їх майна, в зв`язку із чим звернувся до 2-ї Харківської міської державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину, однак наявність вищезазначеного арешту створює перепони щодо здійснення реєстраційних дій про зміну власника квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5.1.4 Інструкції "Про проведення виконавчих дій", затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ст. 317 ЦК України право власності включає в себе право володіння, право користування та право розпорядження своїм майном.

У ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) зазначено, що арешт застосовується державним виконавцем для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження): прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту; сплата боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника; якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявленопорушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту; наявність письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) У разі закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у ч. 2 цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Позивач не може оскаржити дії(бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, у якому було накладено арешт, відсутнє , а тому позивач звернувся за захистом порушених прав у порядку позовного провадження.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Зважаюч и на те, що борг сплачено у повному обсязі, виконавче провадження завершено, арешти, накладені в рамках виконавчого провадження про стягнення цієї заборгованості, інших виконавчих проваджень, окрім тих, в яких стягувачем був ОСОБА_2 , у провадженні державних виконавців немає, підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту.

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги - задовольнити.

Скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248238 (архівна дата: 09.12.2002, № реєстра: 23184).

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.12.2007 за № 6248238 (архівна дата: 09.12.2002, № реєстра: 23184) про арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.01.2020 року.

Суддя О.В. Бородіна