Ухвала

16 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 754/5730/15-ц

провадження № 61-6427ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що 19 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К2НСАЕ00000100, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 39 500,80 доларів США на строк до 18 грудня 2012 року, за користування яким він зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 1 % на місяць (12 % річних) на суму заборгованості, щомісячну винагороду у розмірі 0,21 % від суми кредиту 26 400,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 19 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № К2НСАЕ00000100.

Згідно з умовами договору поруки, банком на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором, проте вказана вимога була залишена без задоволення.

ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 25 березня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 81 714,69 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 21 519,40 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 4 765,34 доларів США; заборгованості за комісією за користування кредитом - 2 438,40 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 49 090,26 доларів США, а також штрафи: 10,62 доларів США - штраф (фіксована частина); 3 890,67 доларів США - штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь зазначену кредитну заборгованість.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2007 року № K2HCAE00000100 яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 21 519,40 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 4 765,34 доларів США; заборгованості за комісією за користування кредитом - 2 438,40 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 11 835,67 доларів США, що еквівалентно 278 730,03 грн; штрафу (фіксована частина) - 10,62 доларів США; штрафу (процентна складова) - 3 890,67 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

15 червня 2018 року у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»).

Останньою постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2007 року № К2НСАЕ00000100 на користь АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 60 365,95 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 114,74 грн в рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору. В задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено.

03 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Також у касаційній скарзі заявник виклав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтував тим, що копію повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року отримав засобами поштового зв`язку лише 11 березня 2020 року, що підтверджується копією конверта апеляційного суду зі штрихкодовим ідентифікатором № 330 та копією супровідного листа з відтиском печатки підприємства.

Перевіривши доводи клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 ЦПК України підставою для його поновлення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підставами касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року в справі № 6-1680цс15; постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної плати Касаційного цивільного Суду від 11 листопада 2019 року в справі № 725/3981/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Отже, касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тому касаційне провадження в цій справі підлягає відкриттю.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року.

Витребувати з Деснянського районного суду міста Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 754/5730/15-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик