27.07.2020 ЄУН №337/3413/17
Провадження №2/337/4/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2020 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Салтан Л.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

На теперішній час триває підготовче провадження.

14.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт з забороною відчуження на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на ті обставини, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, просить заборонити ОСОБА_2 , її представникам, або будь-яким іншим особам вчиняти буді-які дії щодо фактичного користування, здачу в оренду квартирою (приміщенням). В обгрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що спірна квартира використовується ОСОБА_2 не за призначенням, оскільки реконструірована під магазин непродовольчих товарів, а здається в оренду під магазин продовольчих товарів без згоди ОСОБА_1 , як співвласника майна подружжя, зазначене призводить до порушення існуючих санітарних та будівельних норм, ремонтом приміщення ніхто не займається, в зв`язку з чим його вартість суттєво зменшується .

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України, визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2020 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.07.2020 року, квартира АДРЕСА_1 обтяжена на підставі договору іпотеки №2688, 03.10.2006р. приватним нотаріусом Буцикіною Л.О. заборона №190 від 03.10.2006р.

Згідно відомостей з державного реєстру іпотек, об`єкт обтяження - квартира АДРЕСА_1 за договором іпотеки №0/3, від 03.10.2006р., іпотекодержатель : АКІБ «УкрСиббанк», код 09807750, 61050, Харківська область, м.Харків, пр.Московський буд.60 ; строк виконання 04.10.2027 р.

Враховуючи наявність обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а також ті обставини, що ОСОБА_1 не доведено, яким чином невжиття інших заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також не доведено, що такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги.

Суддя Л.Г.Салтан