Справа № 419/1292/20
Провадження № 2/419/296/2020
14 грудня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,
за участю: секретаря Московченко О.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, -
Ухвалою від 17 липня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом за правилами загального позовного провадження (а.с. 56).
Ухвалою від 08 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі ( а.с. 87).
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 94).
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась за місцем реєстрації про час, день та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила (а.с. 92).
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи ,повно, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Законодавець у ч. 1 ст.4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 ст. 16 ЦК України визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст.81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час розгляду справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заявлені клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі тих доказів, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 18 червня 2018 року Новоайдарським ВП ГУНП в Луганській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення від 17.06.2020 року ОСОБА_2 були внесені відомості про реєстрацію кримінального провадження №0000348 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України щодо пошкодження автомобілю марки SEAT, модель LEON, тип ХЕТЧБЕК-В Легковий, номер шасі/кузова НОМЕР_1 , білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, що належить ОСОБА_2 .

Постановою слідчого СВ Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області Баранцовою Є.В. від 21.05.2019 року змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000348 від 18.06.2018 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України (а.с. 17).

Слідчим СВ Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області Баранцова Є.В. 21.05.2019 року повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (а.с. 18-19).

Слідчим СВ Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області Баранцовою Є.В. складено та в подальшому затверджено заступником начальника Новоайдарського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Кононовим В.М. обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 18.06.2018 року, який був направлений до Новоайдарського районного суду Луганської області (а.с. 20-21).

В ході проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження

слідчим СВ Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області Михайлюк Г.О. на підставі ухвали слідчого судді Новоайдароського районного суду Луганської області було призначено судово авто-товарознавчу експертизу, яку проводити доручено експертам Донецького науково- дослідного інституту судових експертиз, з метою встановлення ринкової вартості майна на момент вчинення кримінального правопорушення та поставлено на вирішення експертам наступні питання: - яка середня ринкова вартість автомобіля марки Seat Leon ХЕТЧБЕК-В, легковий, реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, 2013 року випуску, об`ємом двигуна 1,39 см. куб., номер кузова НОМЕР_1 , на момент скоєння кримінального правопорушення, - який розмір матеріального збитку, що завдано умисним пошкодженням автомобіля марки Seat Leon ХЕТЧБЕК-В, легковий, реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, 2013 року випуску, об`ємом двигуна 1,39 см. куб., номер кузова НОМЕР_1 , що мало місце 17.06.2018 року (а.с. 33-35).

Відповідно до копії висновку № 4417-4418 від 17.12.2018 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи. Експертом було встановлено що середня ринкова вартість автомобіля марки Seat Leon ХЕТЧБЕК-В, легковий, реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, 2013 року випуску, об`ємом двигуна 1,39 см. куб., номер кузова НОМЕР_1 на момент скоєння кримінального правопорушення становить 449911, 70 грн., розмір матеріального збитку, що завдано умисним пошкодженням автомобіля марки Seat Leon ХЕТЧБЕК-В, легковий, реєстраційний номер НОМЕР_4 , білого кольору, 2013 року випуску, об`ємом двигуна 1,39 см. куб., номер кузова НОМЕР_1 , що мало місце 17.06.2018 року становить 72727(сімдесят дві тисячі сімсот двадцять сім грн. 36 коп.) (а.с. 36-49).

В подальшому при розгляді зазначеної кримінальної справи в судді, вироком Новоайдарського районного суду Луганської області (справа № 419/1564/19) від 28.02.2020 року ОСОБА_3 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та виправдав у зв`язку з не доведенням, того що в діях обвинуваченої є склад кримінального правопорушення (а.с. 22-24).

Окрім цього відповідно до ухвали Луганського апеляційного суду від 10.06.2020 року по справі № 419/1564/19 апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника Новоайдарського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Кононова В.М. залишено без задоволення (а.с. 25-32), таким чином вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 28 лютого 2020 року по зазначеній справі справі набрав законної сили.

Як встановлено судом першої інстанції при винесенні вироку та підтверджено самою ОСОБА_3 , яка свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не визнала та показала, що вона одружена з ОСОБА_4 10 років. Деякий час назад вона зрозуміла, що у чоловіка є коханка і він збирається йти до неї. Вони фактично розійшлись і їй почали дзвонити з незнайомих номерів і розповідати про чоловіка з коханкою. Пізніше чоловік приїхав до неї та сказав, що хоче повернутись до неї і попросив її заїхати і забрати його. На наступний день вона подзвонила чоловіку і він сказав їй, що вдома сам але забув вимкнути телефон і ОСОБА_3 чула як він спілкувався з ОСОБА_2 і казав їй піти, а вона заперечувала. Після цього вона приїхала до чоловіка на квартиру але його не було вдома. Після цього вона вийшла з під`їзду, під`їхала до автомобіля ОСОБА_2 який стояв у сусідньому дворі та взявши палицю, яка лежала поруч нанесла кілька ударів, при цьому зазначила, що била лише по склу. Розбивши майже все скло автомобіля, вона викинула палицю та поїхала звідти на АЗС, де працювала ОСОБА_2 та розповіла її родичці про те, що розбила автомобіль. При цьому повідомила, що причиною таких її дій були ревнощі через втрату чоловіка, а не хуліганські мотиви (а.с. 22).

Зазначене твердження викладене і в ухвалі апеляційної інстанції. Таким чином судами обох інстанцій було встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок між пошкодження майна позивача та умисними неправомірними діями відповідача, які спричинили збитки.

Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 22, 1166 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність за даною нормою настає за наявності складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, неправомірна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною (неправомірною) поведінкою заподіювача, вина. Перераховані підстави є загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди. Відсутність хоча б однієї складової частини правопорушення є підставою для відмови у відшкодуванні шкоди. Неправомірними діє є тоді, коли прямо заборонені законом або суперечать прямим приписам закону. Якщо ж дії чи бездіяльність є «юридично байдужими», тобто не згадуються у законі взагалі і не існує спеціальної заборони щодо них, то неправомірними їх вважати не можна.

В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Спричинення матеріальних збитків ОСОБА_2 підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, зокрема копією Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.06.2018 року у кримінальному провадженні за № 0000348, копією постанови слідчого СВ Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області від 21.05.2019 про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000348 від 18.06.2018 року, копією повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, копією обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 18.06.2018 року, висновком експерта.

Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні доведено наявність неправомірної поведінки відповідача ОСОБА_3 .

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даній справі предметом доказування є відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана відповідачем позивачу пошкодженням майна останньої на заявлену суму 72727,36 грн., яка в свою чергу підтверджується висновком експерта № 4417-4418 за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 17.12.2018 року.

В нормах чинного цивільного законодавства про заподіяння шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи як: протиправна поведінка, настання шкоди, прямий причинний зв`язок між першим та другим елементом та вина завдавача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

У даному випадку при виконанні відповідачем ОСОБА_3 вказаних дій, виражених у побитті автомобіля позивача дерев`яною палицею наявний причинний зв`язок.

Таким чином суд приймає до уваги обґрунтований розрахунок шкоди, спричинений пошкодженням майна, оскільки його наявність доведена у вказаній сумі стороною позивача та враховуючи викладені вище обставини, приходить до висновку, що доведено належними доказами право позивача на відшкодування матеріальної шкоди у заявленому розмірі 72727,36 грн.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином, суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дійшов висновку, що під час судового розгляду доведено, що причиною пошкодження майна є неправомірні дії відповідача, що свідчить про існування безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, а отже наявні правові підстави для покладення відповідальності по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди на відповідача.

За таких обставин, які були перевірені в ході судового розгляду зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 840,80 грн. (а. с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 4,10,12,13,76-78,81,141,247,259,265,273,280ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , шкоду у вигляді збитків, що були завдані внаслідок пошкодження автомобілю марки SEAT, модель LEON, тип ХЕТЧБЕК-В Легковий, номер шасі/кузова НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2013 року випуску у розмірі 72727 (сімдесят дві тисячі сімсот двадцять сім грн.) 36 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений нею судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. відповідно до квитанції № 78 від 13.07.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий В. Б. Мартинюк