20.01.2020 Єдиний унікальний номер 205/5670/19
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/5670/2019
Номер провадження: 2/205/350/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_3 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 , належить йому, ОСОБА_3 , та по 1/5 частини вищевказаної квартири належить його матері, ОСОБА_5 , його синові - ОСОБА_6 та його колишній дружині - ОСОБА_4 , і він зареєстрований та проживає у спірній квартирі разом із своєю дружиною ОСОБА_7 .

Далі позивач зазначає, що він 22.10.2018 року разом із своєю дружиною приїхали додому у вищевказану квартиру і побачили, що хвіртка у двір зламана, а замки вхідних дверей змінені, у зв`язку з чим викликали поліцію. У присутності співробітників поліції позивач зазначає, що він зламав вікно та решітку та зайшов у приміщення, де у цей час знаходились його мати, ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 (далі Відповідач), всі його речі та речі його дружини були викинуті, частина речей зникла.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд заборонити чинити йому, ОСОБА_3 , перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , зобов`язати відповідача, передати йому ключі від вищевказаної квартири, та виселити ОСОБА_2 із спірної квартири.

ОСОБА_2 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подала відзив на позовну заяву (а.с.97-98), в якому просила відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування своїх заперечень сторона відповідача посилалась на обставини відсутності спору між позивачем та відповідачем, оскільки позивач має ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 і ніхто йому не перешкоджає у користуванні та розпорядженні своєю власністю, даний позов поданий позивачем з єдиною ціллю, не дати позивачу та її чоловікові, ОСОБА_8 можливості доглядати за матір`ю ОСОБА_5 .

Позивач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відповідь на відзив (а.с.113-114), в якому просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю. У такій заяві по суті справи позивач заперечує проти доводів відповідача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у позовній заяві, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.10.2019 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Мовчан Д.В. було визнати необґрунтованою та провадження у даній цивільній справі за вищевказаним позовом було зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року було поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю.

Враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер № 2-3908, виданого 21.12.2002 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та на підставі свідоцтва про право власності серія та номер б/н, виданого 04.03.1999 року ВАТ ім. Петровського, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 144248057 від 06.11.2018 року, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належать 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

З роз`яснень, які містяться у пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 05 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналіз наведених норм права свідчить, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав, позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

Така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 725/5551/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб підтверджували обставину вчинення відповідачем на момент розгляду даної цивільної справи перешкод у користуванні своєю власністю, та у чому саме вони полягають.

Навпаки, під час судового засідання представник позивача визнав, що на день розгляду справи будь-яких перешкод відповідачем не чиниться, вона не проживає у спірній квартирі, і ключів від вхідної двері немає, адже позивачем було змінено замки.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку стороною позивача не доведено суду саме та обставина, що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння частиною житлового приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, вирішуючи спір, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та докази наявні у справі приходить до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю через його недоведеність.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст.2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 258-259, 263,264-265 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 356, 358, 364, 370 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволені позову ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити у повному обсязі.

2.Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан