Провадження № 2/161/274/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І.П.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Житлово-комунальне підприємство №2, Перша Луцька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру.

Вимоги позову мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після смерті останнього залишилась спадщина, до складу якої, в тому числі входить кооперативна квартира АДРЕСА_1 . Оскільки дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, то до складу спадщини увійшла частка ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіт не лишав, а тому після його смерті спадкоємцями першої черги за законом є його дружина та діти - сторони у справі. В установлений строк позивачем було подано заяву про прийняття спадщини, відповідачі заяву про прийняття спадщини не подавали, до нотаріальної контори не звертались, хоч і були обізнані про дану обставину. Відтак, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є позивач у справі ОСОБА_1 .

Однак, у видачі свідоцтва на квартиру нотаріус відмовив у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житло.

А тому, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 26.11.2019 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачам подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

У встановлений строк, відзив на позов від відповідачів до суду не надійшов.

Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідачі, кожен зокрема, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вимоги позову визнали, не заперечували щодо його задоволення.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5), вбачається що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 з 15.07.1978 і по день смерті перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 144 квартирному панельному будинку балансовою вартістю 162212 грн. Квартира приватизована не була.

Будинок будувався житлово-будівельним кооперативом і був зданий в експлуатацію в 1984році (а.с. 6).

На час сплати внесків ОСОБА_4 рахувався членом ЖБК НОМЕР_2 . Внески за квартиру були сплачені повністю, частинами до 1991 року. Перший внесок в розмірі 55602, внесений у 1983 році, решта суми погашалася рівними частинами до 1991 року. Станом на 01.03.2019 заборгованості перед кооперативом немає.

Такі обставини повністю підтверджуються довідкою виданою ЖКП №2 від 25.03.2019 №8 (а.с. 6).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність», який діяв станом на час виникнення права спадкодавця на квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст.22, 23 КпШС України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. При укладенні угод одного з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Оскільки, квартира АДРЕСА_1 була набута ОСОБА_4 за час шлюбу з ОСОБА_1 , то вона належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, спадкодавцю ОСОБА_4 на день смерті належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заповіт на спадкове майно померлий ОСОБА_4 не складав. А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

У відповідності із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 (позивач) та сини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (відповідачі).

Факт родинних відносин позивача та відповідачів з спадкодавцем ОСОБА_4 стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтва про народження (а.с. 7-9).

В установлений законом строк позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, позивач прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не зверталися із заявами про прийняття спадщини, заяву про відмову від спадщини до нотаріуса теж не подали.

Однак, суд бере до уваги заяви відповідачів про визнання позову.

З метою оформлення своїх прав на квартиру, яка входить до складу спадкового майна позивач звернувся до нотаріуса, однак свідоцтва на спадщину за законом на квартиру не отримала у зв`язку відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 19).

Оскільки, в спадкоємця відсутні усі необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивач ОСОБА_1 об`єктивно позбавлена можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права на квартиру.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: на Ѕ її частину, як на частину спільної сумісної власності подружжя, та на Ѕ частину, як на спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на час смерті.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною вимогою майнового характеру понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір в розмірі 2979,18 грн., а відповідачі до початку розгляду справи по суті позов визнали, в зв`язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 1489 грн. 59 коп., а решту суми судового збору в розмірі 1489 грн. 59 коп. стягнути з відповідачів на її користь по 744 (сімсот сорок чотири) гривні 80 копійок з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 328, 392, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності квартиру АДРЕСА_1 , в цілому, а саме: на Ѕ частину квартири, як на частину спільної сумісної власності подружжя, та на Ѕ частину квартири, як на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі по 744 (сімсот сорок чотири) гривні 80 копійок з кожного.

Повернути в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 1489 (одна тисяча чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 59 копійок відповідно до квитанції № 0.0..1 від 15 листопада 2019 року при поданні позову.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.01.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій