Єд. унік. № 243/1436/20
Провадження № 2/243/1084/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Нікіфорової В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої частини квартири є ОСОБА_4 . В квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з 2014 року виїхали за межі України та не мешкають у вказаній квартирі вже більше п`яти років. Реєстрація відповідачів в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, через що вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с.66).

Відповідач ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , до судового засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначив, що він з ОСОБА_4 знаходився в шлюбних відносинах. В липні 2014 року вони разом виїхали за межі України та мешкають у російській Федерації. Зазначає, що він та його малолітня донька не повинні бути позбавлені права користування спірним житловим приміщенням, оскільки мати дитини є співвласником житла, а він має намір повертатися до України за містом своєї реєстрації. (а.с.53-63).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала суду відзив на позовну заяву, в якому свою думку щодо позовних вимог не висловила, але додала до відзиву довідки про її реєстрацію та реєстрацію її дочки ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Первоуральск Російської Федерації (а.с.35-39).

Представник Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що має заперечення щодо задоволення позовних вимог стосовно ОСОБА_3 , оскільки задоволення позову в цій частині негативно вплине на права малолітньої дитини (а.с.33-34).

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.

ОСОБА_1 є власницею 4/15 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 07.06.2018 року державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. ( а.с.7).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником іншої частини вказаної квартири. Вказаний факт повністю визнається особами, що приймають участь по справі, та не потребує доказуванню.

З довідки № 943, виданої 09.09.2019 року ТОВ «Синергія-БТ», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та (а.с.32).

Згідно Акту № 548 від 20.09.2019 року, складеного керівником Комітету мікрорайону «Центр-2», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2014 року по теперішній час не мешкають у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2014 року не проживає у спірній квартирі, самостійно покинув зазначену квартиру та перестав у ній мешкати. ОСОБА_2 не несе витрат на утримання житла, будь-яких доказів про те, що у відповідача існують перешкоди у користуванні спірним житлом, суду не надано.

Навпаки, з тексту відзиву, наданого ОСОБА_2 , вбачається, що останній добровільно залишив спірне житлове приміщення, на даний час проживає у іншому місті, будь-яких перешкод з боку позивача у реалізації свого права користування спірним житлом не має.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає.

Не можуть бути задоволені вимоги позивача щодо визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що причиною для звернення до суду є те, що відповідач разом з дочкою не проживають у вказаній квартирі більше п`яти років, добровільно з реєстрації не знялись.

При цьому, позивач не вказує, яким чином проживання дитини у спірному будинку порушує його права як власника цього житла.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина була зареєстрована у спірній квартирі як за місцем проживання своєї матері ОСОБА_4 , яка є співвласником спірної квартири, тому у малолітньої дитини є всі правові підстави для проживання та реєстрації в зазначеній квартирі.

Також суд враховує висновок органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/03-657 від 16.03.2020 року відповідно до якого орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає, що недоцільно визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.20).

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, не підлягають задоволенню.

Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 346, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 22 квітня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков