Справа № 946/6802/19
Провадження № 2/946/1046/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі: Позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі: Відповідач 1) та ОСОБА_4 (далі: Відповідач 2) про стягнення з останніх солідарно боргу в сумі 37155грн., трьох відсотків річних в сумі 3279грн. 12коп., інфляційних витрат в сумі 13483грн. 55коп. Свої вимоги Позивач мотивував тим, що він 08 жовтня 2015 року передав Відповідачам 1 та 2 в борг 3500 доларів США в строк на одін рік до 08 жовтня 2016 року, про що була складена розписка. Відповідачі борг повернули частково в сумі 2000 доларів США, три відсотка річних в сумі 3279грн. 12коп., інфляційні витрати в сумі 13483грн. 55коп. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтвердив.

Відповідачка 1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали.

Відповідач 2 у судове засідання викликався належним чином, але не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких обставин, суд ухвалює рішення за відсутності Відповідача 2 на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково.

Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що Відповідачі 1 та 2 отримали від Ползивача 3500 доларів США в борг, які зобов`язалися повернути не пізніше 08 жовтня 2016 року, що підтверджується розпискою від 08 жовтня 2015 року (а.с.7). Відповідачі частково погасили борг в сумі 2000 доларів США, що визнано в судовому засіданні сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. В інший частині Відповідачі взятих на себе зобов`язань не виконали грошові кошти в сумі 1500 доларів США не повернули.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.541,543 ЦК України у Відповідачів виник солідарний обов`язок щодо повернення боргу.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Отже, позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу саме в іноземній валюті, тому суд стягує з Відповідачів солідарно суму основного боргу в розмірі 1500 доларів США.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 відсотка річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 відсотка річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Враховуючи позовні вимоги Позивача, який просив стягнути три відсотка за період з 09 жовтня 2016 року по 17 вересня 2019 року, з Відповідачів на користь Позивача підлягають стягненню три відсотка річних в сумі 132,41 долара США (1500х3/100/365х1074).

Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц, який суд враховує на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України.

Що стосується стягненню збитків від інфляції, то в цій частині вимоги Позивача задоволенню не підлягають, оскільки законодавством України не встановлюється розмір інфляції іноземної валюти.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.141 ЦПК України та відносить до них судовий збір в сумі 768грн. 40коп., який підлягає стягненню з Відповідачів на користь Позивача в рівних частинах по 384грн. 20коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.526,533,541,543,625,1046,1047,1048,1049 ЦК України, ст.ст.11-13,76-82,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) 1500 доларів США основного боргу та 132,41 долара США відсотків річних, а разом 1632 (одну тисячу шістсот тридцять два),41 долара США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати в сумі 384 (триста вісімдесят чотири)грн. 20коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати в сумі 384 (триста вісімдесят чотири)грн. 20коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інший частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 31 січня 2020 року.

Суддя: В.М.Швець