Номер провадження 2/754/624/20
Справа №754/2280/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2020 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Ковальової В.О.,

представника позивача Крестьянінової Л.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_5 про захист права власності співвласника житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась в особі свого представника - адвоката Крестьянінової Л.В. до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_5 про захист права власності співвласника житлового приміщення. Позовна заява мотивована тим, що житлове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності та належить двом співвласникам 8/9 частин належить ОСОБА_4 ; 1/9 частини -неповнолітньому ОСОБА_5 , законним представником якого є його матір - ОСОБА_6 . Загалом квартира складається з трьох жилих кімнат, житлової площею 41, 3 кв.м., загальною площею 73, 4 кв.м.

Перебуваючи за кордоном ОСОБА_4 , отримала від знайомого, ОСОБА_7 повідомлення, що в її квартирі перебувають сторонні люди. Повертавшись додому він побачив, що в її квартирі горить світло, тому вирішив піднятись до квартири та подзвонити в двері, яку відкрив незнайомий чоловік іншої національності і пояснив, що квартиру він разом із знайомими винаймають покімнатно за договором оренди, який вони уклали із власницею - ОСОБА_6 .. Позивач зверталась неодноразово до ОСОБА_6 , щоб вона припинила використовувати житлове приміщення для проживання там сторонніх осіб, та про те, щоб ці сторонні особи звільнили квартиру, на що Відповідач повідомила: «Що квартиру вона не здає, грошей ніяких не отримує і там ніхто не проживає».

Для з`ясування ситуації представник позивача декілька раз відвідував житлове приміщення. Так, на початку червня 2018 року двері квартири відчинила дівчина - ОСОБА_8 , яка надала договір оренди, укладений із ОСОБА_6 , для ознайомлення, в якому було зазначено, що вона винаймає кімнату в квартирі АДРЕСА_2 . А вже в серпні 2018 року двері представнику ніхто не відкрив, але сусіди підтвердили, що за вказаною адресою вже тривалий час мешкають сторонні люди. Було складено акт за участю сусідів, про те, що в квартирі тривалий час мешкають сторонні люди.

На мирне урегулювання даного конфлікту ОСОБА_6 не погоджується та виселяти сторонніх осіб не бажає, тому позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить заборонити використовувати житлове приміщення, а саме квартирою: АДРЕСА_2 , тобто здавати в оренду житлове приміщення, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 18.02.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 22.03.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою судді від 11.12.2019 року було вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 03.11.2020 року було вирішено вважати належним відповідачем ОСОБА_2 , оскільки відповідачка внаслідок розлучення змінила прізвище на дошлюбне з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просивши про їх задоволення, надаючи пояснення посилалась на обставини, що викладені в позовній заяві.

Відповідачка та її представник заперечували, щодо вимог позовної заяви, просивши в позові відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки та представників сторін, заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Судом встановлено, що житлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності та належить двом співвласникам 8/9 частин належить ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2002 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 413 від 19.04.2018 р.; 1/9 частини - неповнолітньому ОСОБА_5 , на підставі договору дарування № 727 від 18.11.2017, законним представником якого є його матір - ОСОБА_6 .. Загалом квартира складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 41, 3 кв.м., загальною площею 73, 4 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою ДОП Деснянським УП ГУ НП України в м. Києві, було опитано громадянку ОСОБА_11 , 1979 р.н., яка проживає в кв. АДРЕСА_3 , яка у свою чергу повідомила, що у квартирі НОМЕР_3 , з 2017 року проживають невідомі їй особи і ким вони приходяться позивачу і відповідачу повідомити не може. Мешканці зазначеної квартири періодично змінюються, і на думку гр. ОСОБА_11 квартира здається в оренду.

Також, 24.10.2018 року, під час перевірки ДОП встановлено, що під час відвідування квартири АДРЕСА_4 , відчинила гр. ОСОБА_12 1997 р.н., яка повідомила, що у зазначеній квартирі мешкає протягом 3 місяців, та сплачує за кімнату 3500 грн. в місяць. Також вона повідомила, що дві інші кімнати орендують інші дві сім`ї, які також сплачують 3 500 грн. за кімнату кожна. До неї мешкала її сестра з квітня 2018 року, а до сестри мешкали інші особи, на тих самих умовах.

Під час проведеної перевірки вдалося встановити, що, протягом періоду з червня 2017 року, та на даний час Відповідач користувався усією квартирою, без згоди співвласниці здаючи спірну квартиру в оренду третім особам.

Для повного та всебічного розгляду справи судом було допитано в якості свідка ОСОБА_11 , яка показала, що дійсно винаймала квартиру кв. АДРЕСА_3 , у гр. ОСОБА_2 , разом з нею в квартирі проживали люди, які періодично змінювались.

В ході судового розгляду клопотання про виклик свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 було знято з розгляду.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до положень пунктів 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст. 759, 760, 810, 811 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Отже, як вбачається з копії договору оренди житлового приміщення від 26.04.2018, а також підтверджується зібраними в ході судового розгляду доказами, відповідачка ОСОБА_2 , не будучи співвласником спірного майна та не маючи згоди співвласників квартири кв. АДРЕСА_3 , безпідставно укладала договори оренди та здавала в найм вищевказану квартиру третім особам, чим порушила права позивачки, як співвласниці нерухомого майна, а тому право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка здійснювала свої дії, щодо укладення договорів оренди відносно квартири АДРЕСА_3 , яка їй не належить, від свого імені, а не здійснювала дії від імені співвласника нерухомого майна - свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме в межах, що стосуються безпосередньо дій відповідачки ОСОБА_2 .

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 15, 319, 358, 759, 760, 810, 811, ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зоборонити ОСОБА_2 використовувати житлове приміщення, яке перебуває в спільній частковій власності, для здачі в оренду стороннім особам, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: