справа № 213/3717/19
провадження № 2/197/462/20
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2020 року смт Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Охнач О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Гетьманенко О.І.,

розглянувши у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

Позивач (далі - Університет) звернувся 24.03.2020 р. до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з утриманням останнього у вищому навчальному заклад в сумі 28 444,84 грн, яка складається з суми:

-грошового забезпечення 3 081,11 грн,

-медичного забезпечення 114 грн,

-продовольчого забезпечення 13 739,95 грн,

-речового забезпечення 6 981,60 грн,

-оплати комунальних послуг та спожитих електроносіїв 4 528,18 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що наказом від 31.08.2018 року за № 963 о/с відповідача було відраховано з числа курсантів через службову невідповідність. Витрати, пов`язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі ним не відшкодовані.

Письмовою заявою відповідач повідомив суд про визнання позову.

ІІ. Провадження в суді

Ухвалою судді від 11.10.2019 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.с. 15).

Позивач, повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання свого представника не направив, від нього надійшла заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 128 ЦПК України. У встановлений судом строк, своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань в ході розгляду справи не заявляв. Від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю.

Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини справи
Між сторонами 09.08.2017 року було укладено Контракт № 505/17 про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із спеціфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (арк.с. 5-6, далі - Контракт).

Згідно наказу Львівського державного університету внутрішніх справ № 963 о/с від 31.08.2018 року, рядового поліції РЕУТА Дмитра Андрійовича (0153773), курсанта 1-го курсу факультету №3 ШПФПН ЛьвДУВС, спеціальність «Правоохоронна діяльність», з 31 серпня 2018 року:

- відраховано з числа курсантів згідно з пп. 2 п. 2.1 Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів МВС, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2009 № 381 за невиконання навчального плану (незадовільне складання іспитів і заліків протягом семестру),

- звільнено на підставі п. 5 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції (через службову не відповідність) (арк. с. 7).

Відповідно до довідки-розрахунку № 413 від 31 серпня 2018 року, виданої позивачем, витрати, пов`язані з утриманням відповідача в Університеті складає 28 444,84 грн, яка включає суми:

-грошового забезпечення 3 081,11 грн,

-медичного забезпечення 114 грн,

-продовольчого забезпечення 13 739,95 грн,

-речового забезпечення 6 981,60 грн,

-оплати комунальних послуг та спожитих електроносіїв 4 528,18 грн (арк. с. 8).

Університет неодноразово звертався до відповідача в позасудовому порядку з претензіями про відшкодування перелічених витрат, що підтверджується Претензією № 8/282 від 14.09.2018 року, Претензією № 10/439 від 26.02.2019 року з фіскальними чеками (арк. с. 9-10).

Станом на 16.07.2020 року суду не надано докази оплати перелічених витрат.

ІV. Релевантні джерела права й акти їх застосування

Ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як випливає зі статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За правилами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. ст. 63, 74, 77 Закону України "Про національну поліцію" (чинного на час вирішення справи) контракт про навчання укладається з громадянами, які зараховані до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за умови досягнення такими особами 18-річного віку. Визначення правових відносин між курсантами вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, яким не виповнилося 18 років, і державою здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Положенням про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів МВС (наказ МВС 07.09.2009 № 381) встановлено:

2. Відрахування курсантів (слухачів)

2.1. Курсант (слухач) може бути відрахований з ВНЗ:

за власним бажанням;

за невиконання навчального плану (незадовільне складання іспитів і заліків протягом семестру (триместру); отримання під час екзаменаційної сесії чи перескладання модулів (модульних контролів) більше двох незадовільних оцінок; отримання незадовільної оцінки під час складання державного екзамену, при захисті дипломної роботи або результатів практики; у разі повторного невиконання програми практики, отримання негативного висновку про якість її відпрацювання);

за порушення умов договору (контракту);

за одноразове грубе порушення навчальної (службової) дисципліни, правил внутрішнього розпорядку ВНЗ;

за станом здоров`я, на підставі висновку військово-лікарської комісії (далі - ВЛК);

у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили;

в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

2.2. Курсанти, відраховані з ВНЗ (крім направлених для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ), звільняються ВНЗ зі служби в органах внутрішніх справ та направляються у військові комісаріати за місцем проживання для

взяття на військовий облік, про що повідомляється останнім, при цьому вони повинні відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням у ВНЗ. У разі коли відрахована особа відмовляється добровільно відшкодувати зазначені витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Як визначено Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 р. № 261:

1. Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
2. Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
3. Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з:
грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;
оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія)…
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
4. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
8. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

V. Позиція Суду

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до абз. 5 п. 1 розд. 2 Контракту позивач зобов`язаний після відрахування Особи (закінчення навчання) затвердити довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за весь термін навчання.

Крім того, у абз. 5 п. 3 розд. 3 Контракту передбачено, що у разі дострокового розірвання Контракту відповідач зобов`язаний відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію».

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце дострокове розірвання Контракту.

Оскільки на час ухвалення цього рішення справ витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі відповідачем позивачеві не відшкодовано, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, фактичні обставини справи ніким не оспорюються, вимоги позивача є обґрунтованими, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, на підставі Контракту № 505/17 про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із спеціфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, від 09.08.2017 року у сумі 28 444,84 грн.

VI.Розподіл судових витрат між сторонами.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.
Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить з 01.01.2019 року 1 921 грн.
Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 921 грн (арк.с. 2).
Сторони не звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 960.50 гривень, а інша частина в розмірі 960.50 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 525, 526, 538, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 4, 142, 265, 274 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, на підставі Контракту № 505/17 про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із спеціфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, від 09.08.2017 року у сумі 28 444 (двадцять вісім тисяч чотириста сорок чотири) грн 84 копійки, яка складається з суми:

-грошового забезпечення 3 081,11 грн,

-медичного забезпечення 114 грн,

-продовольчого забезпечення 13 739,95 грн,

-речового забезпечення 6 981,60 грн,

-оплати комунальних послуг та спожитих електроносіїв 4 528,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ, судовий збір в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 50 копійок.
Повернути Львівському державному університету внутрішніх справ з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 6985 від 27 серпня 2020 року при поданні позову, в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 50 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений 17.07.2020 року. Саме ця дата є датою ухвалення цього рішення.

Учасники справи (данні):

Позивач Львівський державний університет внутрішніх справ, адреса місцезнаходження: м. Львів, Городоцька, 26, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ