Справа № 527/2540/19
провадження 2/527/112/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 січня 2020 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

за участю секретаря

судових засідань - Волик Л.І.,

позивача - ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником - адвокатом Чубенко Жанною Анатоліївною до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2019 року, представник позивача звернулася до суду з позовом в інтересах позивача про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

В позовній заяві представник зазначила, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який 19 травня 2009 року було розірвано. Від вказаного шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 березня 2009 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частина з всіх видів заробітку (доходу). Постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 23 березня 2009 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. 31 серпня 2017 року відповідач звернулася до виконавчої служби із заявою про відмову від отримання аліментів, у зв`язку з чим виконавчий лист було їй повернуто. 07 серпня 2019 року відповідач подала заяву від 04 вересня 2017 року про прийняття до виконання виконавчого листа, у зв`язку з чим 08 серпня 2019 року було відкрито виконавче провадження. Разом з тим, державним виконавцем у розрахунковий період було включено період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з чим, станом на 01 вересня 2019 року заборгованість за аліментами склала 28680,01 грн.

Із вказаною заборгованість позивач не погоджується, оскільки вона виникла у зв`язку з недобросовісними діями стягувача аліментів, так як вона з власної ініціативи та з невідомих причин відмовилася від їх стягнення. Крім того, позивач має аліментні зобов`язання щодо утримання сина від другого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у позивача змінився сімейний стан, він одружився та має на утриманні двох дітей дружини. Позивач отримує заробітну плату в середньому на місяць 4053,77 грн., інших видів та джерел доходів не має. Борг по аліментам в розмірі 28680,01 грн. є для нього непосильним тягарем, а рівень його доходу не дозволяє йому погасити заборгованість.

Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд, звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із наведених підстав у позові.

Позивач підтримав позовні вимог та крім того пояснив, що за період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року він не сплачував аліменти на утримання дитини, оскільки позивач від них відмовилася, а в добровільному порядку утриманням дитини не займався, за цей період дав матері відповідача грошові кошти в загальній сумі 500 грн., крім того, відповідач не дозволяє йому спілкуватися дитиною. Також пояснив, що він є працездатним, тяжких захворювань не має.

Відповідач в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач в добровільному порядку ніколи не надавав коштів на утримання дитини, не купував речі та не дарував подарунки. Виконавчий лист забрала, оскільки не бажала стягувати з нього аліменти. Після того, як він з`явився до її матері та розповів про свій гарний матеріальний стан і не запитав навіть про те, яки живе його дитина, вирішила пред`явити виконавчий лист до виконання. Грошові кошти в сумі 500 грн. ніколи позивач не давав. Дитина повністю перебуває на її утриманні, вона купує їй одяг, продукти харчування, оплачує репетиторів та інше.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 березня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частина з всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с12-13).

17 березня 2009 року на підставі вказаного рішення Глобинським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист 2-60/2009 (а.с.15-17).

23 березня 2009 року Віддлом державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа 2-60 виданого 17.03.2009 (а.с.18).

01.09.2017 року Хорольським районним відділом ДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавчий документ було повернуто стягувачу, у зв`язку з надходженням 31.08.2017 року заяви про відмову від отримання аліментів (а.с.19).

08.08.2019 року Хорольським районним відділом ДВС ГТУЮ у Полтавській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 17 березня 2009 року на підставі поданої заяви ОСОБА_3 від 04.09.2017 року (вхідний дата від 07.08.2019) (а.с.20-22).

Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 2-60, виданому Глобинським районним судом Полтавської області, ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по серпень 2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 28680,01 грн. (а.с.24).

Відповідно до ч. 2 ст.197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Судом встановлено, що позивач працює (а.с.29-30), є особою працездатного віку, суду не надано доказів наявності у позивача тяжкої хвороби.

Вказані обставини підтвердив в ході судового розгляду позивач.

Однією з підстав для звільнення від сплати заборгованості по аліментам позивач зазначає недобросовісні дії відповідача, оскільки вона відмовилася у вересні 2017 року від їх стягнення, а потім повторно подала виконавчий документ до виконання.

Надаючи оцінку зазначеним твердженням суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з ч.1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

У відповідності до ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем позивач не оспорює.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутня недобросовісна поведінка відповідача, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду на який їх було присуджено, нарахування державним виконавцем заборгованості за аліментами за минулий час згідно ч 1 ст. 194 СК України є правомірним, тому вказана обставина не є підставою для звільнення від заборгованості по сплаті аліментів.

Також підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам останній зазначає про наявність аліментних зобов`язань щодо утримання сина від другого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також те, що він одружився та має на утриманні двох дітей дружини.

Судом встановлено, що позивач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_1 (а.с.14), одружений (а.с.25), проживає разом з дружиною та дітьми дружини: ОСОБА_6 , ОСОБА_6 (а.с.26).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Аналізуючи зазначені доводи позивача, суд вказує, що наявність у позивача дружини, а також інших аліментних зобов`язань не позбавляє його обов`язку утримувати ОСОБА_4 та сплачувати аліменти на його утримання, тому суд не визнає вказані обставини такими, що мають істотне значення.

Невеликий розмір заробітної плати також не є обставиною, яка має істотне значення, оскільки позивач є особою працездатного віку та немє будь-яких захворювань, які б позбавляли його можливості працювати та утримувати дитину.

Як зазначено в ч. ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналогічна норма закріплена у статті 8 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під час судового розгляду, позивач зазначив, що в період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року він надав грошові кошти в сумі 500 грн., що категорично заперечувала відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку сплата позивачем відповідачу грошових коштів в сумі 500 грн. не підтверждено жодними доказами.

Враховуючи усі встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що в період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року позивач будь-яких коштів ОСОБА_3 з якою проживає його син не надавав, що є свідченням того, що батько не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, чим грубо порушує її права на належні умови життя.

Звільнення позивача від сплати заборгованості за аліменти, призведе до повторного порушення прав дитини, отже підстави для такого звільнення повинні бути виключними, разом з тим, суду не надано доказів, які підтверджують наявність обставин, що мають істотне значення та які свідчать про неможливість позивача сплачувати заборгованість по аліментам.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179, 180, 194-197 СК України, ст.ст. 10, 11, 12, 81,223, 258, 263 - 265, 273, 354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого представником - адвокатом Чубенко Жанною Анатоліївною до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (37800, Полтавська обл., м. Хорол, вул. Незалежності, буд. 21-А).

Повний текст рішення складено 31.01.2020 року.

Суддя А. О. Олефір