Справа № 169/945/19
Провадження № 2/169/234/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю:

секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Позов мотивований тим, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу у них народилася одна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і домовленості з ним щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач позов підтримала із викладених у ньому підстав, просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, однак просив зменшити їх розмір, оскільки не працює, отримує лише пенсію, одружився і має малолітню дитину на утриманні.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог статей 181, 183 СК України можуть бути присуджені у частці від доходу.

Судом встановлено, що сторони з 14 жовтня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2017 року розірвано (а.с. 5-6). Під час шлюбу у них народилася одна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, батьком в якому записаний відповідач ОСОБА_2 (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем (а.с. 8).

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач не працює, є особою з інвалідністю з дитинства другої групи, отримує соціальну допомогу та пенсію по втраті годувальника в загальному розмірі близько 3400 грн в місяць, у 2018 році одружився та має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26, 28, 32-35), позивач не працює, отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, допомогу при народженні двох дітей та допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, на загальну суму близько 7000 грн в місяць, має на утриманні і виховує троє дітей (а.с. 8-11), у зв`язку з чим їй не вистачає коштів для їхнього належного забезпечення.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження наявності інших, передбачених статтею 182 СК України, обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали.

З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, розмір доходів сторін, стан здоров`я і сімейний стан відповідача, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам статей 182, 183, 191 СК України.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За змістом частини шостої статті 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів третього, дев`ятого статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів та особи з інвалідністю I та II груп.

Враховуючи, що позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору на підставі закону, то в цій справі судові витрати розподілу не підлягають та компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, статей 180-183, 191 СК України та керуючись статтями 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий

Повне рішення складено 3 лютого 2020 року.