Справа № 604/1141/20
Провадження № 2/604/505/20
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

30 листопада 2020 року смт. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 1981 року Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 24, посилаючись на не можливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11від 21 грудня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, повинен подати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу. Однак у документах, доданих до позовної заяви, оригінал свідоцтва про шлюб відсутній.

Крім того, позивачем до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі №545/1149/17, норма п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року зроблено правовий висновок, згідно з яким учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

Оскільки, спір у справі винник не з розгляду питання щодо соціального захисту прав ОСОБА_1 , як ветерана війни-учасника бойових дій, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Подана до суду заява не оплачена судовим збором в сумі 840,80 грн (п.2.ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір»). Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд, встановивши, що зазначену позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цьогоКодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача надає йому строк для усунення недоліків.

При таких обставинах позовна заява повинна бути залишена без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків - сплати судового збору в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір» та подання оригінала свідоцтва про шлюб.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.136,177,193,194 ЦПК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити позивача, що у разі не виправлення недоліків на протязі десяти днів з дня отримання даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Б. Сидорак