Дата документу 20.07.2020
ЄУ № 417/361/20
Провадження №2/942/357/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря судового засідання Рожкової Л.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської від 14 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 07 травня 2020 року.

07 травня 2020 року підготовче судове засідання відкладено до 19 червня 2020 року, задоволено клопотання представника відповідача про проведення підготовчого судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської від 19 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 липня 2020 року, клопотання позивача про виклик свідків задоволено.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити та пояснила, що вперше звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після батька в 2012 році, однак через скрутне матеріальне становище своє право не реалізувала, вдруге звернулася в 2019 році, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та звернулася з позовом до суду. Додала, що вона та її брат, який проживав разом з батьком, були єдиними спадкоємцями, інший брат батькові не допомагав, не приїздив до нього, тому вона вважає, що його необхідно усунути від спадкування.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає твердження позивача не правдивими. Повідомив, що відповідачу 17.09.2019 державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , тому на даний час відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі.

Крім того, просив у разі відмови у закритті провадження у справі застосувати до вимог позивача строк позовної давності, оскільки позивач повинна була звернутися до суду протягом 6 місяців після відкриття спадщини.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області 15.05.2012, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 74 років.

Зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого райбюро ЗАГС Марківського району Ворошиловградської області 28.09.1970, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Марківського району Ворошиловградської області 06.05.1989, підтверджено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 06.05.1989 уклали шлюб, актовий запис № 22, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_9 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2019, виданою державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я.

Позивач, звертаючись з даним позовом, посилається на те, що відповідач не звернувся до неї після отримання спадщини, не домовився з нею. Вона та її померлий брат є єдиними спадкоємцями, а тому відповідача слід усунути від спадкування, оскільки він, на її думку, не є спадкоємцем після померлого батька, що підтверджується показами свідків.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які пояснили, що ОСОБА_5 ходив з палицею та потребував сторонньої допомоги. Чим хворів не знають. Йому допомагала донька ОСОБА_1 . Відповідач до батька навідався декілька разів.

Згідно ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори 17.09.2019, спадкоємцями майна ОСОБА_5 , 1938 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на Ѕ частку, та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на Ѕ частку майна. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки видано ОСОБА_4 .

Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 181265039 від 17.09.2019, підтверджено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1704, виданого 17.09.2019 державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори.

Отже, відповідач своє право на спадкування після померлого батька реалізував, подав заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Натомість позивач не довела суду, що вона прийняла спадщину після померлого батька.

Системний аналіз наведеного вище законодавства дає підстави зробити висновок, що усунення від права на спадкування можливе протягом строків прийняття спадщини, в даній справі до 12.11.2012 включно.

Враховуючи, що відповідач прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину, в даній справі відсутній предмет спору.

Згідно п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та доказів досліджених в судовому засіданні, показів свідків, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за відсутністю предмету позову, оскільки відповідач вже реалізував своє спадкове право та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому його усунення від спадкування не можливе.

Відповідно до ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 33 від 10.03.2020.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд роз`яснює позивачу, що він має право звернутися до суду із клопотанням про повернення сплаченого ним судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст.255, ст. ст. 259, 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом закрити у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятнадцятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Учасник справи, якому ухвала не була вручене у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 липня 2020 року.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України зазначені в ухвалі строки продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя: О.С. Стеценко