Провадження № 2/219/1119/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Петрейко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до Бахмутської міської ради, місцезнаходження якої: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, код КОАТУУ , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_2 є його матір`ю, за життя мати мала на праві приватної власності житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Мати була зареєстрована та мешкала у вказаній квартирі одна. Крім нього інших родичів у неї не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вказану вище житлову квартиру. Як єдиний спадкоємець за законом першої черги, у встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори, була відкрита спадкова справа. Через півроку у зв`язку з тим, що оригінал свідоцтва про право на нерухоме майно від 22 квітня 2003 року було втрачено ще за життя його матері і він не зміг його надати, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. На теперішній час отримати дублікат свідоцтва про право власності не є можливим.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 27 січня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 20 лютого 2020 року.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві. Представником позивача подано на адресу суду заяву, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) відповідач до судового засідання також не з`явився. Ними подано до суду лист, в якому він просить розглянути справу за його відсутності, прийняти рішення на власний розсуд. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18 жовтня 2019 року (а.с.5-6) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його матір`ю є ОСОБА_2 , 1934 року народження.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.7) серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 роки.

З копії довідки з КП БТІ від 31 грудня 2012 року (а.с.8) вбачається, що власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , що також підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 квітня 2003 року (а.с.9) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 квітня 2003 року (а.с.10) та копією технічного паспорту на квартиру (а.с.11-14).

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2019 року (а.с.15) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З листа завідуючого першої бахмутської державної нотаріальної вбачається, що ними була заведена спадкова справа на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за номером у нотаріуса 389/2019 від 24 червня 2019 року, де з заявою про прийняття спадщини від 24 червня 2019 року звернувся син померлої ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, тому суд вважає, що факт визнання за позивачем права власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Медінцева