Справа № 738/1521/20
№ провадження 2/738/521/2020
І М Е H Е М У К Р А Ї H И
17 грудня 2020 року м. Мена
Менський районний суд Чернiгiвської областi у складі судді Слісар А.В. за участю секретаря судового засідання Минець П.Д. розглянув у вiдкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
За письмовою згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Як встановлено судом, 21.08.2007 року сторони уклали договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі чого ОСОБА_1 отримала платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 16). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів банк, які були надані йому в письмовому вигляді.
На підтвердження цього позивач надав копію заяви від 08.07.2008 року, копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки універсальна GOLG Light та копію Умов та правил надання банківських послуг.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт неодноразово змінювався (а.с. 14).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач, як на підставу стягнення 7147,12 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у позові посилається на Умови та правила надання банківських послуг, які почали діяти з 01.3.2019 року та в яких зазначив, що проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості для карти «Універсальна Голд» - 84,0 %. Отже, складовою розрахунку вказаної суми є відсоток (84 %) який впливає на розрахунок вказаних сум.
Однак, заява підписана відповідачем у 2008 році, і з наданих матеріалів справи не вбачається, що він погоджується з Умовами та правилами, які діють з 01.03.2019 року, тобто, позивач самостійно застосував відсоток, який впливає на розрахунок заборованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі.
У зазначеній заяві позичальника від 08.07.2008 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Згідно правового висновку Великої палати Верховного суду, викладеного в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), слідує, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Враховуючи викладене, позов у частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі 7147,12 грн. не підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 8102,85 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
З наданих до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що позивач та відповідач не погоджували у письмовому вигляді (договорі) про сплату неустойки у разі порушення зобов`язання.
Крім того, такої відповідальності не передбачено і в Законі. Так, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У ч. 1 ст. 1050 ЦК України (параграф 1) передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Отже, законом передбачено сплату неустойки у разі не повернення речей, визначених родовими ознаками, однак у даній справі предметом спору є грошові кошти, а тому вимога про стягнення пені є безпідставною.
Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредиту, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7026,43 грн., що складає заборгованість за кредитом.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, тому згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 662,97 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 7026 грн. 43 коп. (сім тисяч двадцять шість гривень сорок три копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 662 грн. 97 коп. ( шістсот шістдесят дві гривні дев`яносто сім копійок) на повернення судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 17.12.2020 року.
Суддя А.В. Слісар