Справа №345/4218/20
Провадження № 2/345/1366/2020
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.12.2020 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Кардаш О.І.
за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_5 , яка залишила заповіт від 27.12.1999 згідно якого усе своє майно заповіла позивачу. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 . При звернені до нотаріуса з метою оформлення документів на спадщину за заповітом позивачу було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва (пай). Однак відносно житлового будинку нотаріусом було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_5 на праві сумісної власності. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в цілому а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять суд його задоволити.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечють проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 11), яка за життя склала заповіт від 27.12.1999, відповідно до якого все своє майно та майнові права заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.10), який не змінювався та не відмінявся (а.с. 12). Зокрема до складу спадщини входить житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .
Приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у спільній сумісній власності на дане нерухоме майно (а.с. 9).
Так, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок по. АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності в цілому належить ОСОБА_5 (а.с. 14). Водночас, як вбачається із матеріалів справи теперішня адреса спадкового домоволодіння АДРЕСА_1 і його вартість згідно із зведеного акту оцінки вартості будинку, господарських будівель та споруд становить 148 353 грн (а.с. 20).
Відповідно до довідок №83, №84 від 02.03.2020, виданих виконкомом Верхнянської сільської ради ОТГ (а.с.13), станом на 10.04.1990 в будинку по АДРЕСА_3 (колишня адреса АДРЕСА_2 проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .
Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.
Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_4 проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Позивач, відповідно до ст.1269 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадкового майна у відповідності до заповіту (а.с.24).
Відповідачі на спадкове майно не претендують, про що свідчать подані ними до суду заяви.
Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: