Ухвала

Іменем України

13 липня 2020 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Омельченко І. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

Встановив:

10 липня 2020 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач прохає суд визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб марки Honda державний номерний знак НОМЕР_1 , житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 та земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0070 та :04:001:0071. Крім цього, з метою збереження спірного майна, подала заяву про забезпечення позову, в якій прохала накласти арешт, заборонивши вчиняти будь-які інші дії щодо спірного майна: здавати в оренду, передавати в іпотеку, складати заповіт чи вчиняти інші дії, спрямовані на відчуження чи обтяження спірного майна.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Судом встановлено, що сторони є власниками житлового будинку з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 та земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0070 та :04:001:0071. Оскільки на даний час виник спір щодо даного майна, а його користувачем згідно позову є відповідач, то з метою його збереження до прийняття рішення по суті слід накласти на нього арешт, заборонивши вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження майна.

Разом з тим, позивач зазначає, що вона є власником транспортного засобу марки Honda державний номерний знак НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , однак доказів належності даного автомобіля не надає та не зазначає, яким чином відповідач може відчужити чи розпорядитися належним їй майном.

Враховуючи вище викладене, заява ОСОБА_1 в частині накладення арешту на транспортний засіб задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 149-153, 157, 158, 353 ЦПК України, суддя,

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження ( в тому числі здавати в оренду, передавати в іпотеку, складати заповіти) щодо:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер :04:001:0070), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,08 га (кадастровий номер :04:001:0071), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя