Єдиний унікальний № 243/2326/20
Провадження № 2/243/1249/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 квітня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він став власником квартири АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_3 . Також у зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , який є племінником позивача, однак, відповідач у спірній квартирі не мешкає з липня 2012 року, оскільки виїхав за межі України, особистих речей ОСОБА_2 в квартирі немає. Відповідач обіцяв добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою у відділі з ведення реєстрації обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради, однак, свою обіцянку не виконав, про своє фактичне місцеперебування не повідомляє.

Оскільки відповідач добровільно не знявся з реєстрації у належній позивачу квартирі, тривалий час в даній квартирі не мешкає, відповідач обмежений у своєму праві користування та розпорядження належним йому майном, оскільки вимушений самостійно сплачувати вартість комунальних послуг, які нараховуються із врахуванням зареєстрованого у квартирі відповідача, також відповідач позбавлений права на оформлення субсидії.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Слов`янським МВ ГУМВС України в Донецькій області 20.06.2007 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання поштовою кореспонденцією на адресу місця реєстрації та місця фактичного проживання відповідача судових викликів, однак, як вбачається з поштових конвертів, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання, відповідач до поштового відділення для отримання судових викликів не з`явився, своїм правом на надання відзиву відповідач не скористався, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 649 (а. с. 8), ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина складається з квартири АДРЕСА_1 , в тому числі 2/3 частки квартири, від яких відмовились чоловік та донька померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56062072 від 07.05.2019 року, наданим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А., спадкоємцем нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є син спадкодавця - ОСОБА_1 (а. с. 9)

Власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 649 від 07.05.2019 року, виданим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А. (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165709340 від 07.05.2019 року, а. с. 6-7)

Відповідно до копії паспорта відповідача серії НОМЕР_2 , виданого Слов`янським МВ ГУМВС України в Донецькій області 20.06.2007 року (а. с. 10-12), ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з акту від 25.02.2020 року, виданого майстром КП СМР «Керуюча компанія 4» (а. с. 14), ОСОБА_2 дійсно не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з липня 2012 року по теперішній час, його особисті речі за даною адресою відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі АДРЕСА_1 не мешкає з 2012 року, особистих речей відповідача в квартирі немає, його фактичне місцезнаходження невідомо.

За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_2 є племінником позивача, якому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , однак з 2012 року відповідач, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, не мешкає в даній квартирі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визнавши відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Слов`янським МВ ГУМВС України в Донецькій області 20.06.2007 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова