Справа № 139/403/16-ц
Провадження № 2-і/139/1/20
У Х В А Л А

(про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа)

31 січня 2020 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В., з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши в смт Муровані Курилівці заяву представника Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» Дзюбанюка Олександра Сергійовича про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 139/403/16-ц,

в с т а н о в и в:

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 17 червня 2016 року у справі № 139/403/16-ц, 22 вересня 2016 року було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитом в сумі 11672 гривні 76 копійок і судових витрат в сумі 1678 гривень.

Стягувач заявляє, що у жовтні 2016 року отримав виконавчий лист, однак на виконання його не пред`являв, а станом на сьогодні виконавчий лист втрачений.

Оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить один рік, він уже скінчився, стягувач просить відновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також видати його дублікат. З відповідною заявою представник стягувача (а.с. 8) звернулася до суду 21 січня 2020 року.

На підставі ч. 3 ст. 433 та п. 17.4 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, сторони були повідомлені про судове засідання з розгляду заяви (а.с. 11, 12), однак в судове засідання не з`явилися. Представник заявника просив справу слухати за його відсутності (а.с. 7), боржник за виконавчим документом до суду не з`явився без повідомлення причини. З врахуванням відсутності вказівки у цивільному процесуальному законодавстві на обов`язковість участі сторін у судовому засіданні, а також з метою захисту прав та інтересів стягувача судом ухвалено про розгляд заяви без участі сторін.

Суд вважає, що заява представника АТ КБ "ПриватБанк" до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області 17 червня 2016 року було винесено рішення про стягнення із ОСОБА_1 , 1991 року народження, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитом в сумі 11672 гривні 76 копійок, а також про стягнення судових витрат в сумі 1678 гривень. Це рішення набрало чинності 30 червня 2016 року (а.с. 3), а 22 вересня 2016 року видано виконавчий лист. ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав виконавчий лист у жовтні 2016 року (а.с. 5). Строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання встановлено до 30 червня 2017 року.

Як слідує із заяви представника Банку, виконавчий лист на виконання з жовтня 2016 року не пред`являвся, а в даний час у стягувача відсутній, про що свідчить довідка представника АТ КБ «ПриватБанк» Дзюбанюка О.С. від 15.01.2020 (а.с. 6).

Згідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України та ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно позиції ВСУ, висловленої в постановах від 26 вересня 2012 року у справі №6-85 цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486 цс15, поважними причинами пропуску строку є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій. Та підтверджені належними доказами.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»). Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Заявник взагалі у своїй заяві не зазначив, які об`єктивні обставини завадили Банку пред`явити виконавчий лист, що був у його володінні, до виконання, а також не надає доказів, що підтверджували б такі обставини. Довідка представника Банку про втрату виконавчого листа (хоча ксерокопію з нього подано до суду), складена через три роки і три місяці з дня, коли документ можна було пред`явити до виконання, не є належним доказом для підтвердження поважності пропуску процесуального строку.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а від так, - і підстав для видачі дубліката даного виконавчого документу немає, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Представнику позивача АТ КБ "ПриватБанк" Дзюбанюку Олександру Сергійовичу відмовити у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа у цивільній справі № 139/403/16-ц за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до виконання та у видачі дублікату виконавчого листа.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ___________