Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1395/19
Провадження №: 2/332/35/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Ковтун В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -
17.04.2019 позивач звернулася до суду із позовною заявою яка в подальшому уточнювалась. Позовна заява обґрунтована тим, що 07 грудня 2018 року позивачем було придбано в інтернет-магазині «АМН-ШОП», який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ТЦ «Дельмар», який належить ОСОБА_2 , чоботи «угги» вартістю 2767,84 грн. В подальшому виявилось, що товар неналежної якості, що також підтверджено висновком експерта, тому позивачка звернулась до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів або заміну неякісного товару з істотними недоліками. Але відповідач в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовив. Просить в позові розірвати вказаний договір, стягнути з відповідача на користь позивача вартість товару неналежної якості в сумі 2767,84 грн., вартість експертизи 400 грн., моральну шкоду 7000 грн. та судові витрати.
22.05.2019року від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 вона не визнає, вважала що відповідачем були зроблені усі можливі дії для врегулювання претензій позивача. У жовтні 2018 року до сторінки Інтернет-магазину надійшло замовлення від Позивача про бажання придбати жіноче взуття «Уггі» чорного кольору. Умови придбання було оговорено на сторінці інтернет-магазину в Instagram (Dігесt). Після оплати товар був відправлений Позивачу «Новою поштою». Після отримання Позивач повідомив, що взуття замале, та попрохала замінити на більший розмір. В наявності розміру на той час не було, але ФОП ОСОБА_2 очікувала другу партію такого взуття. Про що попередила Позивача. Позивач погодилась почекати отримання наступної партії. На початку грудня, одразу після отримання, необхідний розмір взуття був відправлений Позивачу. Про отримання заміненої пари взуття вона повідомила на сторінці Instagram Інтернет-магазину, де наголосила про його відповідність. Через декілька днів Позивач звернулась повторно через сторінку Instagram Інтернет-магазину про те, що розмір та якість взуття її не задовольняє. Вона вимагала повернення коштів. Ми запропонували їй зробити та надіслати нам фото взуття, а саме підошви, щоб впевнитись про його належний стан і що воно не було у використанні. На це Позивач нічого не відповів, тільки заніс до «чорного списку» профіль сторінки Instagram Інтернет-магазину. На цьому спілкування з Позивачем більше не відбувалось. Зазначила що 14 грудня 2018 року отримала копію листа Позивача про її звернення до Держпродспоживслужби у м. Київ. 17 грудня 2018 року своїм листом на адресу, вказану у зверненні, Відповідач відповіла про готовність до діалогу з приводу вирішення питання, пов`язаного із взуттям та при отриманні фотоматеріалів про відповідний стан взуття. Позивач не відгукнувся. Даний лист є у матеріалах справи. А вже у травні 2019 року Відповідач отримала Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2019 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення грошових коштів (в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів»). Відповідач вважає, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача суми моральної шкоди у розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок є безпідставними та необґрунтованими. Аргументи, які зазначені у позовній заяві, побудовані на домислах та вірогідному суб`єктивному бажанні безпідставного збагачення Позивача, та не мають під собою законних підстав. Зауважує, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачені нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Підстав для відшкодування моральної шкоди Відповідач не вбачає, оскільки Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" і подальшими змінами, надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право ні відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів (а.с.34-35).
26.06.2019року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 у якій вона посилається на те, що зазначена відповідачем у відзиві на позовну заяву інформація, жодними належними та допустимими доказами в силу приписів ст.81 ЦПК України не підтверджена. Просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі (а.с.50-53).
В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Суду надала покази аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та пітримала їх.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Антидзе Е.О. в судовому засіданні прот позову заперечував та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву від 22.05.2019року та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши і дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.
При отриманні товару виявилось, що товар неналежної якості та не підходить позивачу за розміром. Так 07.12.2018 в день отримання товару на руки, позивач звернулась до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів або заміну неякісного товару з істотними недоліками. Відповідач в усній формі відмовив в задоволенні вимог ОСОБА_1 . За таких обставин 10.12.2018 позивач звернулась до Голови держспоживслужби Лапі В.І. з заявою про проведення перевірки магазину щодо дотримання прав споживачів та зобов`язати магазин прийняти від позивача товар та повернути сплачені за нього кошти, а також накласти на магазин санкції, передбачені чинним законодавством за порушення прав споживачів (а.с.21-22).
Відповідь про результати розгляду була отримана 15.03.2019, в якій позивачу було запропоновано звернутись до незалежної експертизи (а.с.23).
Так 21.03.2019 позивач ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Науково-дослідного центру споживчих експертиз «Укртест» та оплатила експертизу придбаного товару вартістю 2767,84 гри, що підтверджується відповідною квитанцією(а.с.24).
Відповідно висновку спеціаліста №014/21.03.2019 від 22.03.2019, у досліджених полусапог жіночих зимових чорного кольору (угги) виявлено суттєві виробничі недоліки (а.с.25-26).
Отже, позивач придбала саме товар з істотними недоліками, у розумінні визначення наданого в ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» А тому, на підставі наведеного має права визначені в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»:
1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:
а) він взагалі не може бути усунутий;
б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;
в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;
недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем);
послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;
продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації;
продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб;
реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг);
споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»: У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:
1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Частинами 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Факт оплати позивачем на користь відповідача вартості придбаного вищезазначеного товару в сумі 2767,84 грн. сторонами не оспорюється.
Таким чином, судом вважає, що вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу неякісного товару та стягнення його вартості в сумі 2767,84 грн. з відповідача на користь позивача, а також вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи в сумі 400 грн. з відповідача на користь позивача, є обґрунтованими та в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 7000 грн. суд зазначає наступне.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Внаслідок порушення прав позивача як споживача останній змушений певний час проводити в судових засіданнях, звертатись до адвокатів, витрачати свій час на судові тяжби, отже не може вести попередній спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання. Отримання позивачем товару неякісної продукції призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.
За таких обставин, з урахуванням вимог ст.23 ч.3 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 1000 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в сумі 850 грн. суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, в зв`язку з тим, що суду не надано документального підтвердження та належних доказів, які б свідчили про оплату гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, поштовий переказ), належного розрахунку.
Суду наданий договір про надання правової допомоги від 26.06.2019р., в п.4.1 якого зазначено, що гонорар адвоката погоджується та оформлюється додатковою угодою (а.с.73).
Згідно додаткової угоди до вказаного договору, яка також датована 26.06.2019р., сторони дійшли згоди, що вартість послуг адвоката складає 850 грн. (а.с.74).
Але доказів фактично здійснених платежів по цим договірних відносинам суду надано не було.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, суд вважає, що належних доказів сплати послуг адвоката позивач суду не надав.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Розірвати договір купівлі-продажу полусапог жіночих зимових чорного кольору (угги) від 07.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 .
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2767 грн. 84 коп., сплачені за договором купівлі-продажу полусапог жіночих зимових чорного кольору (угги) від 07.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 .
Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 1000 грн.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість проведеної експертизи у розмірі 400 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути в дохід держави з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2020 року.
Суддя Р.В.Сінєльнік