Справа № 473/1301/20
РІШЕННЯ

іменем України

"17" липня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Маняком А.В., до відповідача Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому, з урахуванням подальших уточнень зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай), розміром 7,46 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Воронівка».

Проте, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину на вказане майно в нотаріальному порядку в зв`язку з втратою спадкодавцем сертифіката на право на земельну частку (пай).

Виходячи з цих обставин, враховуючи неможливість поновлення (отримання дубліката) правовстановлюючого документа на пай в адміністративному порядку, позивач просила в судовому порядку визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 7,46 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Воронівка» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Представник позивача адвокат Маняк А.В. у підготовче судове засідання не з`явився. Згідно заяви, що надав суду, просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Зокрема судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.9).

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала, отже, має місце спадкування за законом (а.с. 24-25).

Позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 у передбаченому законом порядку, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області за № 47/01-16 від 04.05.2020 року. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або претендують на неї, судом не виявлено (а.с.23).

Проте, в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивачу нотаріусом було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 13).

Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

При цьому, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай) розміром 7,46 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Воронівка» та отримала сертифікат серії НОМЕР_1 , про що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис за №381 від 30.07.1997 року (а.с. 14, 32, 43, 44).

За встановлених обставин суд вважає, що право на земельну частку (пай) ввійшло до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За загальним правилом, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися з його смертю.

З положень ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном.

Враховуючи встановлені обставини та те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 200, 259, 263 - 265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) розміром 7,46 (сім цілих сорок шість сотих) умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Воронівка», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Лузан