справа №176/856/20
провадження №2/176/380/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Овчаренко О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» з третіми особами приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, Приватним виконавцем територіального виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяною Леонідівною про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лапшина В.В. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з вказаним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2242, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, виданий 31 серпня 2019 року про стягнення заборгованості з неї на користь АТ «Банк Форвард»в сумі 46611,62 грн.

У своєму позові позивачка посилається на те, що вимоги банку надані нотаріусу не відповідають вимогам закону і оскільки відсутня безспірність розміру заборгованості та строк стягнення перевищує встановлений законом, то з таких підстав виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, що змусило її звернутись до суду з позовом.

Ухвалою від 27 травня 2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І., 14.07.2020 року надійшли письмові пояснення та витребувані судом ухвалою від 27 травня 2020 року документи.

У свої поясненнях приватний нотаріус Разумова О.І. зазначила, що дійсно нею 31.08.2019 року вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 45761,62 грн. відповідно до Кредитного договору №88905899 від 04.05.2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». На її думку, виконавчий напис вчинено у відповідності до законодавства України, Закону України «Про нотаріат», згідно п.п. 4,5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, а також, керуючись Главами 11,12 Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право, а лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне.

Судом встановлено, що 31.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2242, яким остання пропонує звернути стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є боржником за кредитним договором №888905899 від 04.05.2011 року, укладеним нею із ПАТ «Банк Руский Стандарт» правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.11.2018 року по 04.02.2019 року. Сума повної заборгованості складає 45761,62 грн. в тому числі - заборгованість за сумою кредиту - 39743 грн., заборгованість за процентами становить 4868,62 грн., плата за пропуск мінімальних платежів становить 1150 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача АТ «Банк Форвард» складає 46611,62 грн. /а.с.7/

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Т.Л. від 15.11.2019 року при примусовому виконанні виконавчого напису №2242, виданого 31.08.2019 року, приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 /а.с.5/

Як вбачається із копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І., підставою вчинення виконавчого напису стали: заява представника АТ «Банк Форвард» Шилко Р.В. про вчинення виконавчого напису, та додані до неї кредитний договір №88905899 від 04.05.2011 року з додатками, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю, довідка про відкриття рахунка клієнта, рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку від 19.08.2014, рішення Єдиного акціонера про зміну найменування Банку №3 від 24.07.2018 року.

Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Так, кредитний договір між позивачкою та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АБ «Банк Форвард», укладено 03 травня 2011 року, строк кредиту становить 267 днів та закінчується 04.12.2012 року, тобто право вимоги погашення заборгованості за кредитним договором виникло у банку з 03.01.2013 року, а до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису банк звернувся лише 29.08.2019 року, що не було взято нотаріусом до уваги при вчиненні виконавчого напису.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.09.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 16.09.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 12 та ст. 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 860,80 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» з третіми особами приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, Приватним виконавцем територіального виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяною Леонідівною про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис №2242, виданий 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною на користь АБ «Банк Форвард» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 46611,62 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» , місцезнаходження: 01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105 на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 860,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек