Ухвала

17 липня 2020 року

місто Київ

провадження № 61-92вп20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув заяву ОСОБА_1 про визначення підсудності позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення способу та участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про визначення підсудності зазначеного позову.

На обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилається на те, що він та відповідач зареєстровані в Україні, проживають у Республіці Польщі за адресою: АДРЕСА_1 .

До заяви подано позовну заяву із додатковими матеріалами.

Заявник просив визначити підсудність поданого ним позову відповідно до правил статті 29 ЦПК України.

Верховний Суд вивчив зазначену позовну заяву та додані до неї документи, за результатами чого зробив такі висновки.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є громадянами України, мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час вирішення питання про визначення підсудності спору про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення способу та участі батька у вихованні дитини, Верховний Суд керується положеннями ЦПК України.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Заявник на обґрунтування підстав визначення Верховним Судом підсудності його позову до ОСОБА_2 усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення способу та участі батька у вихованні дитини, посилається на те, що він та відповідач є громадянами України, втім постійно проживають у Республіці Польщі.

Верховний Суд визнає, що матеріали позовної заяви не містять письмові докази на підтвердження постійного проживання ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 за межами України, такі доводи заявником не підтверджено.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є громадянами України, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , проте, відомості про місце їх постійного проживання за межами України матеріали позову не містять, такі докази заявником не надано до заяви про визначення підсудності поданого позову, Верховний Суд зробив висновок про відсутність підстав для визначення підсудності позову, поданого ОСОБА_1 , а отже, заява про визначення такої підсудності не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначенні підсудності позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення способу та участі батька у вихованні дитини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний