Справа № 640/4108/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю:

секретаря Бломберус С.А.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/4108/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення та зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні житловим приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

15.03.2018 року представник ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просить вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою і підсобними приміщеннями; стягнути судові витрати.

Як на підставу позову посилається на те, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частки житлової квартири АДРЕСА_1 . Співвласницею вказаної квартири є ОСОБА_3 на 2/3 частки квартири. З 20.11.2012 по даний час у спірній квартири проживає відповідачка, яка одноособово користується нею. Крім того, відповідачка за час проживання в квартирі не оплачувала комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість. Добровільно пустити в квартиру, визначити порядок користування квартирою відповідачка відмовляється. Через її дії ОСОБА_1 не має можливості користуватися своєю власністю. У зв`язку з цим, вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 20.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

16.05.2018 року надійшов відзив від відповідачки, в якому вона просила відмовити у задоволені позову, оскільки ОСОБА_1 ніколи не звертався до неї з проханням вселити його до квартири АДРЕСА_1 , де вона мешкає. Зазначена квартира є однокімнатна, житловою площею 18,9 кв. метрів та не передбачає проживання в ній сторонніх осіб, які не перебувають у шлюбі та родинних стосунках, проживання таких осіб в одній кімнаті заборонено усіма нормами: санітарними, житловими і моральними. Виділити позивачу у користування ізольованого житлового приміщення у спірній квартирі, яке б відповідало його частці у праві спільної часткової власності - неможливо. З цих самих підстав, а також виходячи із того, що квартира знаходиться у багатоповерховому житловому будинку - її неможливо розподілити в натурі. Крім того, позивач, страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдной форми, внаслідок чого потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Вважає, що вселення ОСОБА_1 в одну квартиру з нею є неможливим і може привести до наслідків, які будуть загрожувати її життю і здоров`ю.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що в 2012 році помер батько позивача, відповідачка - ОСОБА_3 була другою дружиною його батька. Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2016 року позивачу належить 1/3 частина житлової квартири АДРЕСА_1 . Співвласником вказаної квартири є ОСОБА_5 . Позивач не зустрічався з відповідачкою та не бажає з нею розмовляти, оскільки вважає, що вона винна у смерті батька. З питанням про вселення позивач не звертався до ОСОБА_3 В травні 2018 року позивач зателефонував ОСОБА_5 та просив вирішувати питання про продаж квартири, однак вона йому повідомила, що не міркувала на цю тему, однак якщо вирішить продати квартиру обов`язково його повідомить. ОСОБА_1 є також власником квартири АДРЕСА_2 , яку він бажає продати, тому йому потрібно вселитися за адресою АДРЕСА_3 . для того, щоб отримати реєстрацію. З грудня 2018 році він не проживає у місті Харкові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, з підстав зазначених у відзиві, крім того, додав, що ОСОБА_6 ніколи не звертався до ОСОБА_7 з питання про вселення. Був лише один раз телефонний дзвінок з погрозами. Вважає, що мети у позивача вселитися та проживати немає, він звернувся з цим позовом лише у зв`язку із тим, що у них не має домовленості про продаж квартири та розподіл компенсації.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2016 року ОСОБА_1 має право класності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.5)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 98130351 від 22.09.2017 року, за ОСОБА_1 зареєстровано 1/3 розмір частки квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 6)

Згідно довідки наданої ДОЗХМР КНП «Міський психоневрологічний диспансер№3» від 15.03.2019 р. ОСОБА_1 у 2016 році знаходився на лікуванні у ХОКПЛ№3. (а.с.70)

Згідно технічного паспорту квартира розташована на 6-му поверсі 9 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 18. 9 кв. м. (а.с. 7-8)

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона разом із ОСОБА_10 (представником позивача) у 2018 році декілька разів їздили за адресою АДРЕСА_3 , до квартиру вони не потрапили, двері ніхто не відчинив. Один раз вони приїжджали в день, другий раз у вечорі.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він з ОСОБА_10 та адвокатом Назаром в кінці липня 2017 р. приїздили за адресою АДРЕСА_3 , забрати ключі від квартири у ОСОБА_12 . Однак ключі ОСОБА_7 не віддала, пояснюючи це тим, що не буде надати ключі ОСОБА_13 (перша дружина) оскільки вона немає ніякого відношення до цією квартири.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

За нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 не підтвердили, що ОСОБА_6 бажав вселитися, а ОСОБА_3 будь-яким чином чинила перешкоди у користуванні майном. Свідок ОСОБА_9 взагалі не пояснила навіщо вона з ОСОБА_10 приїздила до ОСОБА_12 .

З оглянуто відеозапису також вбачається, що позивач не звертався до ОСОБА_7 з проханням вселитися.

Суд не приймає у якості доказів документи подані до канцелярії суду після 03.10.2019, оскільки вони надані представником позивача, за відсутністю повноважень.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири, ОСОБА_7 є власницею 2/3 квартири АДРЕСА_1 , між сторонами у справі дійсно склалися неприязні стосунки, вони не є членами сім*ї, позивач має намір отримати компенсацію. В той же час, вимоги вселити його у житлову квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні вказаною квартирою і підсобними приміщеннями в квартири задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_3 будь-яким чином чинить перешкоди у користуванні майном.

Крім того довіреність від 03.10.2016 року від імені ОСОБА_1 своїй матері ОСОБА_13 не містить право на вирішення питання щодо вселення.

На підставі ст.141 ЦПК України понесені судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до ст.ст. 319, 321, 391, ЦК України, та керуючись статтями 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про вселення та зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні житловим приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено у встановлено порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текс рішення виготовлено 27.01.2019

Головуючий -