Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/350/20 РІШЕННЯ
16 липня 2020 року Миколаївський районний суд Одеської області
В складі головуючого судді Горобця В.Л.
Секретаря Ніколаєвої А.Л.
Розглянувши у судовому засіданні смт. Миколаївка цивільну справу у підготовчому загальному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області про зняття арешту на нерухоме та рухоме майно.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Його батько ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Факт смерті батька підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС по Миколаївському району Березівського МУЮ в Одеській області 21.10.2014 року, актовий запис № 170.
27.01.2015 року в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі Одеської області за заявою позивача була заведена спадкова справа № 18/2015 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 .
За життя батько заповітів не складав, тому спадщину позивач приймає за законом, як спадкоємець першої черги спадкування.
Але при підготовці до видачі ОСОБА_1 , свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було виявлено арешт нерухомого майна, власником якого був ОСОБА_2 , місце проживання с. Жукове, Миколаївського району, Одеської області. Підставою щодо накладення арешту на майно ОСОБА_2 , зазначено постанова Миколаївського районного суду Одеської області від 28.05.2003 року, внесена в реєстр зазначена постанова 30.10.2004 року Любашівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстраційний запис НОМЕР_2 .
Миколаївський районний суд Одеської області листом від 28.02.2020 року також повідомив, що в архіві Миколаївського районного суду інформації щодо накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , не має і такої справи в провадженні не перебувало.
На підставі вищевикладеного нотаріус направила позивачу лист від 26.03.2020 року щодо неможливості видати йому свідоцтво про право на спадщину та порекомендувала звернутися до суду.
Від представника позивача ОСОБА_3 , до суду надійшла заява в якій вона просить справу розглянути в її відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає.
Відповідач завідуюча Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Мороз Н.О., в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність.
Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні.
Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується матеріалами справи, копією паспорта ОСОБА_1 ( а.с. 5 6 ), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_1 ( а.с. 7 ), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ( а.с. 8 ), копією заяви ОСОБА_1 ( а.с. 9 ), копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 10 11 ), копією рішення ( а.с. 12 ), листом державного нотаріуса Мороз Н.О. ( а.с. 13 ).
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та позовного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.
Пунктом 1 ч. 1 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( далі державна реєстрація прав ) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Таким чином, зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд вважає що потрібно зняти арешт з нерухомого майна власником якого був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання с. Жукове, Миколаївського району, Одеської області, який був накладений на майно ОСОБА_2 та виключити запис про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру обтяжень. Крім того, зняття арешту з майна ОСОБА_2 не порушує прав третіх осіб.
Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 12, 81, 200, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області про зняття арешту на нерухоме та рухоме майно- задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, власником якого був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання с. Жукове, Миколаївського району, Одеської області, який був накладений на майно ОСОБА_2 , постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 28.05.2003 року, внесений в реєстр 30.10.2004 року Любашівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстраційний запис НОМЕР_2 .
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області, відповідно до п. п. 15.5) п. п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, який передбачає, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: В.Л. Горобець