КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
753/9656/20 Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-ЧобітокА.О. суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року в справі за заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

у с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні, послуги у розірі 2593,10 грн.,інфляційні втрати у розмірі 259,48 грн.,три відсотки річних 135,52 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 210,20 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1 500,00 грн., а всього 4 698,30 грн..

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу заявнику, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України.

В апеляційні скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до того ж суду для продовження розгляду. Зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які включені заявником в судові витрати, не можуть розглядатися в наказному порядку, оскільки вони відмінні від неоспорених вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Як вбачається з заяви про видачу наказу, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» просило видати наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 2593,10 грн.,інфляційні втрати у розмірі 259,48 грн.,три відсотки річних 135,52 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 210,20 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1 500,00 грн., а всього 4 698,30 грн..

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно із п. 3 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд зазначив, що стягнення з боржника на користь заявника витрат на правову допомогу суперечить самій суті наказного провадження, оскільки договір не є укладеним між заявником та боржником, а також не є неоспорюваною заборгованістю. У свою чергу, нормами процесуального закону не передбачено стягнення з боржника у наказному провадженні сум, які відмінні від неоспорюваної заборгованості за подання заяви про видачу судового наказу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він узгоджується як з нормами матеріального права, так і з нормами процесуального права.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Отже, за приписами ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2 ст. 174 ЦПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно ж до приписів ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а відтак висновок суду щодо неможливість розгляду цих вимог в наказовому порядку є незаконним.

Суд детально обґрунтував свій висновок, посилаючись розділ ІІ Цивільного процесуального кодексу України, який не передбачає подання будь-якої заяви по суті спору, що унеможливлює подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Саме розділом ІІІ Цивільного процесуального кодексу України, яким регулюється розгляд справ в позовному провадженні передбачено порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою, правові підстави для скасування якої, відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук