Провадження № 2/201/1075/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

11.12.2019р. ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чіняєвої О.М. (діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 10.12.2019р. а.с. № 16-17) звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. № 2 - 5), яка в подальшому, 28.01.2020р. була уточнена.

В позовній заяві позивачка ОСОБА_1 посилалася на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 05.09.2014р. Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. На даний час, в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу. Після припинення сімейних відносин з липня 2019р., донька проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.12.2019р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 18).

В наданому до суду 17.01.2020р. відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, в іншій частині позовних вимог просив відмовити, з тих підстав, що він на не працює та перебуває на обліку в Дніпропетровському міському центрі зайнятості з 29.10.2019р. Крім того, в наданому відзиві, просив судові витрати покласти на обидві сторони.

В наданій суду 28.01.2020р. заяві, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Чіняєва О.М. (дає на підставі договору про надання правової допомоги від 11.11.2019р. та ордеру від 10.12.2019р. а.с. № 17), позовні вимоги уточнила у бік зменшення та просила суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Справу просила розглядати за її відсутності та відсутності позивачки, без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 31). Крім того, в заяві від 28.01.2020р. представник позивачки просила вирішити питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 28.01.2020р. надав заяву, в якій позовні вимоги, з урахуванням уточнень від 28.01.2020р., визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Крім того, не заперечував проти стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Просив справу розглядати без його участі та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 40).

За таких обставин, враховуючи письмові заяви сторін (їх представників) від 28.01.2020р., суд розглянув цивільну справу 28.01.2020р. за відсутності сторін.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи 28.01.2020р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заяви сторін від 28.01.2020р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ДМУЮ (а.с. № 7).

Малолітня донька мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с. № 8). Дані обставини не спростовував і відповідач в письмовому відзиві та заяві від 28.01.2020р.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи те, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів у заявленому позивачкою розмірі (ч.1 ст. 82 ЦПК України), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.12.2019р. до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.).

При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020р.» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить : з 01.01.2020р. - 1779грн., з 01.07.2020р. 1859грн., з 01.12.2020р. - 1921грн.

При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, а також приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн.40коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. за майновими вимогами, відмовивши відповідачу у розподілі судових витрат між обома сторонами, з огляду на те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а дані позовні вимоги задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду від 17.10.2018р. по справі № 301/1894/17 зазначено, що суд вирішуючи питання розподілу судових витрат, має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Приймаючи до уваги те, що позивачкою підтверджено документально судові витрати на професійну правничу допомогу (наданий опис виконаних робіт, квитанції про оплату послуг- а.с.№34-39), а також враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000грн., виходячи з того, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 137, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 11.12.2019р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.