ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1911/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецька О.Р.,

при секретарі - Осадчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В СТ А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, разом фактично не проживають. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

20.02.2020 р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Крім того, подав клопотання, в якому наполягав на розірвання шлюбу, проти примирення категорично заперечував, просив розглянути справу в найкоротші строки.

15.01.2020 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що не згодна із підставами розірвання шлюбу.

Відповідач та її представник в судове засідання, призначене на 16.04.2020 р. не з`явились. ОСОБА_2 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що на території України запроваджено карантин.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права, зокрема, на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 210 ЦПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1998 року, про що зроблено актовий запис № 513 Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва. (а.с.8)

Від даного шлюбу сторони не мають малолітніх чи неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З пояснень сторін вбачається, що позивач та відповідач не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, проживають окремо, примирення між сторонами не відбулось. Зберегти сім`ю з відповідачкою позивач не бажає, подальше сімейне життя не є можливим, оскільки шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3 та 4 статті 56 СК України передбачають, що Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами неможливе, розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. Сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сім`ї. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов має бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України та на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.06.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва, актовий запис № 513 - розірвати

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА