ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Мазур Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Шевченківський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити той факт, що батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є покійний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також зобов`язати заінтересовану особу внести у запис про народження дитини відомості про батька та видати свідоцтво зі зміною його прізвища.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з 2003 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, якого вона зареєструвала за своїм прізвищем, а ім`я та по-батькові дитини - відповідно до ст. 135 СК України. За життя ОСОБА_4 визнавав їх спільну дитину, однак через побутові проблеми вирішення питання щодо батьківства відкладалося. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер. Наразі, з метою збереження родинних стосунків між сином та його батьком прохає визнати факт, що покійний ОСОБА_4 є батьком її сина ОСОБА_5 . Самостійно довести цей факт вона не може, тому просила суд заяву задовольнити (а.с. 2-4).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Шевченківський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено частково (а.с.75-77).

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_4 (а.с. 81-83).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Хотинець Ю.М. посилаючись на те, що суд 1 інстанції правомірно дійшов висновків про встановлення батьківства ОСОБА_4 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати та заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , реєстрація факту народження якого проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 6, 14).

ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . Факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкали разом, вели сумісне господарство та виховували спільну дитину, тобто існування між ними фактичних шлюбних відносин, підтверджують їх сусіди (а.с. 15-17).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер (а.с. 8). Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи, вірогідність того, що померлий ОСОБА_4 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає не менше 99,999998% (а.с. 10-12).

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 суд 1 інстанції виходив з того, що факт батьківства померлого ОСОБА_4 щодо сина ОСОБА_5 встановлений сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов передчасно.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 130 СК України передбачено встановлення факту батьківства за рішенням суду у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини. При цьому встановлення такого факту проводиться в порядку окремого, а не позовного провадження. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Така заява може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 126 СК, зокрема матір`ю дитини, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має розглядатися в порядку позовного провадження.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так звертаючись до суду із вказаною заявою ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту батьківства їй необхідно для встановлення та збереження родинних стосунків, в інтересах сина.

В ході розгляду справи до суду 1 інстанції неодноразово подавались заяви ОСОБА_2 в інтересах якого діяв адвокат Редько С.М., про доступ до участі у справі та ознайоомлення з матеріалами справи (а.с. 38-39,57,62).

Зі змісту вище зазначених заяв вбачається, що ОСОБА_2 посилався на те, що подання заяви ОСОБА_1 до суду про встановлення факту батьківства є спробою заволодіти 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , шляхом вступу у спадщину після померлого ОСОБА_4 .

Зокрема в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 згідно якої остання просила зупинити видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 до вирішення справи Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська відносно неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 91).

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що із матеріалів, наявних у справі, та доданих до апеляційних скарг, вбачається наявність спору про право на спадкування майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , що унеможливлює розгляд справи в порядку окремого провадження. Такий спір має розглядатись в порядку позовного провадження із залученням до участі у справі всіх спадкоємців померлого.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та апеляційної скарги вбачається спір про право.

Відповідно до ч.4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з роз`ясненнями у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду.

При цьому, слід роз`яснити заявниці ОСОБА_1 право на звернення до суду із позовом на загальних підставах.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_2 про стягнення із заявниці понесених ним судових витрат не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України встановлено таку особливість розгляду справ окремого провадження, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 367, 377, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2020 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Шевченківський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: