Провадження № 2/761/5527/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, поданого представником позивача Білоног О.О. по справі № 761/12492/20 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «АРХІТЕКТОР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 761/12492/20 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «АРХІТЕКТОР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

10.06.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи встановлено строки для надання заяв по суті справи.

25.11.2020 від представника позивача Білоног О.О. надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке обґрунтоване тим, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи та надання особистих пояснень учасниками процесу.

Згідно положень ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19, ч. 1 ст. 274 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 19 ЦПК України, для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно положень ч. 3 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд, дослідивши подане представником позивача клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, дійшов висновку, що останнім не обґрунтовано необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та за участю позивача та не доведено того, що існують одночасно дві, визначені ст. 279 ЦПК України, умови, а саме: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

При цьому, саме лише посилання на статті ЦПК України без належного обґрунтування не може слугувати підставою для задоволення зазначеного клопотання.

З урахуванням наведеного, клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати докази.

При цьому, положення цивільного процесуального законодавства надають рівні можливості у визначеному положеннями ЦПК України порядку подавати докази як позивачу, так і відповідачу,- у тому обсязі, в якому сторони вважають за необхідне для підтвердження чи спростування обставин справи, на які вони посилаються як на підставу для задоволення позову чи своїх заперечень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 7 ст. 7, ст. 11, ч. 8 ст. 43, ст. 44, 49, 53, 71, 83, 84, 85, 86, 91, 93, 95, 183, 185, 187, 189, 190-196, 199, 257, ч. 2 ст.261, ст. ст. 272, 353-355. Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, поданого представником позивача Білоног О.О. по справі № 761/12492/20 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «АРХІТЕКТОР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя: