Провадження №2/389/81/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В. ,

розглянувшиу підготовчому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку в примусовому порядку.

Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , під №59. У вказаному будинку крім неї зареєстрований її син відповідач по справі ОСОБА_2 , хоча фактично за місцем реєстрації ніколи не проживав, так як виїхав за кордон на постійне місце проживання. Комунальні платежі за утримання будинку він не сплачує, будинком не цікавиться, його особисті речі в будинку відсутні. Будь-яких домовленостей між нею та відповідачем щодо залишення за ним права (на час відсутності) користування будинком не було, перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї йому не чинили. Факт реєстрації останнього у її помешканні порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, так як позбавляє оформити субсидію, продати чи вчинити інші правочинити.

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 23 березня 2020 року.

Ухвалою від 23 березня 2020 року підготовче провадження відкладено до 16 квітня 2020 року, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить розглядати справу за її відстуності.

Відповідач у підготовче засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов, в якому вказав, що заявлені до нього позовні вимоги визнає у повному обсязі, дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично в будинку не проживає з моменту реєстрації, оскільки виїхав за кордон на постійне місце проживання У зв`язку з постійним перебуванням за межами України, не має змоги самостійно подати заяву про зняття з реєстраційного обліку. Просить розглядати справу за його відсутності.

Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 24 жовтня 2003 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №866 та реєстраційного посвідчення Знам`янського БТІ від 11 листопада 2003 року, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

У вказаному будинку з 18 квітня 2006 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копієї його паспорта, витягом з домової книги та довідкою Знам`янського РС УДМС в Кіровоградській області наданої на запит суду(а.с. 7-9, 17,42-43).

Фактично відповідач за місцем реєстрації не проживає, оскільки виїхав на постійне місце проживання за межі території України, що не заперечується самим відповідачем.

Згідно з розпорядженням Знам`янської міської ради від 18 лютого 2016 року №8 затвердженого рішенням одинадцятої сесії Знам`янської сільської ради від 22 квіцтня 2016 року, вулицю Володарського в місті Знам`янка перейменовано на вулицю "Володимира Винниченка".

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У вищевказаному будинку зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , який є сином позивача.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але з моменту реєстрації фактично за місцем реєстрації ніколи не проживав. Будь-які ознаки, що вказують на проживання відповідача за цією адресою, не виявлені. Позивач не здійснювала відповідачу перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як встановлено, відповідних угод між сторонами не укладалося.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.Враховуючи, що позивач є власником квартири, відповідач понад один рік без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, домовленостей між власником та відповідачем щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача досягнуто не було, а тому пред`явлений позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, позовна вимога щодо зняття відповідача в примусовому порядку з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 200,206, 259, 263 -265, 354, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84,170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М. Ябчик