У Х В А Л А

18.12.2020 Справа №607/18780/20

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А :

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 24098 та заборонити здійснення будьяких дій відносно його виконання.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. видано виконавчий напис в користь ПАТ «УКРСОЦБАНК», за яким для заявника було встановлено загальну суму заборгованості за період з 18 липня 2016 року по 18 липня 2017 року в розмірі 62 575,70 дол. США. Вказаний виконавчий напис було зареєстровано в реєстрі за № 24098. ОСОБА_1 вважає, що виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року є таким, що не підлягає виконанню, оскільки містить неправильний розрахунок щодо розміру заборгованості за відсотками по користуванню кредитом. Відтак, фактична різниця у грошовому виразі щодо дійсного грошового розміру відсотків за користування кредитом, що її зазначено у виконавчому написі від 31 жовтня 2017 року, яку обраховано за період з 18 липня 2016 року по 18 липня 2017 року становить 24 290, 47 дол. США.

Заявник обґрунтовує необхідність накладення заходу забезпечення позову тим, що існує ймовірність реалізації органами ДВС з прилюдних торгів нерухомого майна, а саме будинку, на яке звернене стягнення цим виконавчим документом. Невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення, тобто якщо виконавчий документ буде скасований, то наслідком цього буде, відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», закінчення виконавчого провадження і повернення нерухомого майна до його власника, а якщо будинок та земельна ділянка буде продана, то виконавче провадження вже буде закінчено, але з іншої підстави, і повернути продане майно та землю буде важче, оскільки потрібно буде ініціювати новий судовий процес.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будьякій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будьяких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що «застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 20 грудня 2017 № 7861, вчиненого Приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будьяких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову буде визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого напису, вчиненого 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п. 4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п. 6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п. 7).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин та виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній цивільній справі буде оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, приймаючи до уваги предмет позову, а також ту обставину, що на сьогодні в ході виконання оспорюваного виконавчого напису належне заявнику нерухоме майно може бути реалізоване, суд вважає обґрунтованими вимоги заявника про забезпечення позову, так як за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та у випадку задоволення позовних вимог повернення належного заявнику нерухомого майна, на яке буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог заявника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборонити здійснення будьяких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса від 31 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрованого в реєстрі за № 24098, суд вважає, що не вправі перебирати на себе повноваження приватного виконавця, які визначені ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи матеріали справи і доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №24098.

Керуючись ст.ст. 149153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 31 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №24098.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська