Справа №263/911/20
Провадження № 2/263/1104/2020
У Х В А Л А

24 січня 2020 року місто Маріуполь Донецької області

Суддя Жовтневого районного суд м. Маріуполя Донецької області Соловйов О.Л., розглянувши заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту в розмірі 167 481 грн. 29 коп. Разом з позовом, АТ «ТАСКОМБАНК» подав до суду заяву про забезпечення позову.

Заяву мотивує тим, що відповідачі навмисно не здійснюють виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування; є недобросовісними боржниками, оскільки у будь-який спосіб ухиляються від виконання обов`язків, покладених на них кредитним договором, навмисно не здійснюють виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу та процентів за його користування; мають намір здійснити відчуження належного їм майна з метою уникнення виконання своїх зобов`язань перед позивачем.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача АТ "ТАСКОМБАНК" про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В ст.151 ЦПК України викладено вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в заяві про забезпечення позову повинно бути вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Одним із способів забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір майнового характеру, і позивачем заявлено вимогу в якості забезпечення позову накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачам, в тому числі про накладення арешту на легковий автомобіль марки Ford 2012 року випуску; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Крім того, встановлення таких заходів забезпечення позову до вирішення судом спору у даній справі відповідає предмету позову, та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Суд вважає, що з метою забезпечення балансу прав усіх учасників судового процесу, за доцільне та необхідне забезпечити позов у запропонований позивачем спосіб, а саме накладенням арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачам в межах суми заявленого позову, а саме в розмірі 167 481 грн. 29 коп.

Разом з тим, суд вважає неможливим накладення арешту на легковий автомобіль марки Ford 2012 року випуску; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів щодо власників вказаного майна.

З огляду на викладене, суддя прийшов до висновку, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 149-154 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про забезпечення позову, задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) в межах суми заявленого позову, а саме в розмірі 167 481 грн. 29 коп.

У задоволенні решти вимог заяви, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя О.Л.Соловйов