Справа № 504/3006/20
Провадження № 2/504/2101/20

РІШЕННЯ
16.12.2020 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
при секретарі Мельниковій В.М.,-
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду № 10, позовну заяву ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-
У вересні 2020 року заявник звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яким, просив суд визнати в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку площею 1,94 га, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», яка розташована за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, Доброславська (колишня Комінтернівська) селищна рада, яка за життя належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була прийнята в порядку спадкування ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за своє життя не оформила право на спадщину.
Позивач подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав повністю.
Представник Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути у свою відсутність.
Відповідачка позовні вимоги визнала, просила справу розглянути у свою відсутність.
Таким чином рішення виноситься у підготовчому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:
Однак ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і за життя свого права на вказану земельну ділянку не зареєстрував.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.11.2009 року у справі № 2-2242/09 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, визнано за ОСОБА_4 право на спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,94 га, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», яка розташована на території Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, яка за життя належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_4 за життя право на вказану земельну ділянку не зареєструвала.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 13.03.2019 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть № 280.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина.

Судом в порядку підготовки справи до судового розгляду за клопотанням позивача в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано з Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області завірену належним чином копію спадкової справи№ 311/2019, заведеної до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_4 , прийняли спадщину відповідно до порядку встановленого законом, та відповідно до договору від 18.06.2020 року поділили спадщину.

Разом із тим, через відсутність правовстановлюючого документу ОСОБА_1 не мажє можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, серед іншого, на вказану земельну ділянку.

Суд приймає до уваги, що спадкоємці досягли згоди щодо поділу спадщини, та ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно не переходить до спадкоємців в порядку спадкування, за винятком випадків, на які поширюється дія п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України".

Разом із тим, відповідно до п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України" рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняття органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавцем в разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування про завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Суд враховує, що орган місцевого самоврядування здійснив своє волевиявлення та передав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,94 га, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», яка розташована на території Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, право на яку було успадковано ОСОБА_4 , - дружиною спадкодавця.

Дане право за загальним правилом переходить до наступних спадкоємців за наявності підстав для закликання до спадкування.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позивач виключно у судовому порядку може реалізувати своє право на спадщину за законом, на спірну земельну ділянку, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 116 ЗК України, ст. ст. 1218,1220, 1297 ЦК України, ст. ст. 196-200, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 - задовольнити.

В порядку спадкування за законом, визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 1,94 га, кадастровий номер :01:003:0415, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка за життя належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була прийнята в порядку спадкування ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за своє життя не оформила право на спадщину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення через суд першої інстанції, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко