ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3765/20 Справа № 176/318/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по укладеному між ними 13.05.2008 року кредитному договору №DNJ0GA у розмірі 1 124 380 грн. 42 коп. та судові витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 13 травня 2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк (після зміни організаційно-правової форми - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNJ0GA. Відповідно до укладеного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 15611,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.05.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позичальник всупереч умов договору та закону свої зобов`язання не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору, яка станом на 03.02.2015 року становить 69235,25 доларів США, яка складається з наступного: 15812,68 доларів США заборгованість за кредитом, 11889,66 доларів США заборгованість про процентам за користування кредитом, 3011,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 35210,13 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору 15,39 доларів США штраф (фіксова частина), 3296,18 доларів США штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на свою користь із відповідача та судові витрати (а.с.3-4).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року у задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено (а.с.175-177).

Додатковим рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року вирішено питання щодо судових витрат (а.с.207).

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.181-185).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції, виходив з того, що банком пропущено строк позовної давності про що заявлено відповідачем по справі.

Однак, із вказаним висновком суду 1 інстанції колегія суддів в повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Зі справи вбачається, що відповідно до укладеного кредитного договору №DNJ0GA від 13 травня 2008 року позивач зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 13.05.2008 року по 13.05.2018 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 17 221,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 15000,00 доларів США на споживчі цілі, у розмірі 450,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 86,00 доларів США страхування майна, 75,00 доларів США особисте страхування, а також у розмірі 1610,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с.9-11).

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти щомісячний платіж у сумі 294,94 доларів згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

09.09.2010 року на адресу відповідача ОСОБА_1 була надіслана вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконанню в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення, проте і після цього відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала та відповідні суми позивачу не сплатила (а.с.72).

У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань ОСОБА_1 станом на 03.02.2015 року має заборгованість, у розмірі 69235,25 доларів США, що за курсом 16.24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.02.2015 року складає 1124380,42 грн., яка складається з наступного:15812,68 доларів США заборгованість за кредитом, 11889,66 доларів США заборгованість про процентам за користування кредитом, 3011,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 35210,13 доларів США-пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору 15,39 доларів США штраф (фіксова частина), 3296,18 доларів США штраф (процентна складова)(а.с.5-7).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином за кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У даній справі сторони погодили строк кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.

Так, відповідно п. 8.1 банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 13.05.2008 року по 13.05.2018 року включно. При цьому, період сплати вважати період з 20 по 28 число кожного місяця.(а.с11).

Відповідно п. 5.5 кредитного договору термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю п`ять років.

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду №14-10цс18.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати відсотків, винагороди, комісії до 28 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (до 13.05.2018 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Зважаючи на те, що банком було 09.09.2010 направлено боржнику досудову вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, нарахованими процентами, комісії та штрафних санкці в тижневий термін з дня отримання його повідомлення, чим банк змінив змінив строк виконання основного зобов`язання, враховуючи, що ОСОБА_1 мала щомісячно у період із 20 по 28 число сплачувати платіж у розмірі 294,94 доларів, а згідно розрахунку заборгованості та руху коштів по рахунку останній платіж нею здійснено 30.03.2011 року, а з позовом АТ КБ "ПриватБанк" звернулось 17.02.2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України).

За змістом ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов`язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене та конкретні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позичальник повинен відповідати за несвоєчасне виконання зобов`язань.

При цьому, підстав для застосування позовної давності, яка встановлена сторонами у п. 5.5 договору у 5 років (тіло, проценти, пеня та ін.), що вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості та руху коштів по рахунку.

Вирішуючи питання щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню, колегія суддів враховує розрахунок, наданий позивачем, який відповідачем не спростовано, відповідно до якого станом на 03.02.015 року, наявна заборгованість у сумі 1124380,42 грн., яка складається з наступного:15812,68 доларів США заборгованість за кредитом, 11889,66 доларів США заборгованість про процентам за користування кредитом, 3011,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 35210,13 доларів США-пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору 15,39 доларів США штраф (фіксова частина), 3296,18 доларів США штраф (процентна складова)(а.с.5-7).

При цьому, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

Крім того, колегія суддів вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 3011,20 доларів США безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час укладання договору, з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, в редакції чинній на час укладання договору, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, у зв`язку з чим вона не підлягає стягненню з відповідача.

Також колегія суддів зазначає, що звертаючись із позовом банк просив стягнути з відповідача штрафи відповідно до умов договору у розмірі: 15,39 доларів США штраф (фіксова частина), 3296,18 доларів США штраф (процентна складова).

Відповідно до п.5.3 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову, а тому вимоги про стягнення штрафів підлягають стягненню в гривневому еквіваленті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DNJ0GA від 13.05.2008 року станом на 03.02.2015 року: 15 812,68 доларів США - заборгованість за кредитом (що еквівалентно 256 797,92 грн.); 11 889,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом (що еквівалентно 193 088,08 грн.), а також штрафи: 250 грн. (фіксована частина) та 56 219,02 грн. (процентна складова), у задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, оскільки одночасне застосування штрафів та пені за одне й те саме порушення не допускається, також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення комісії, оскільки така вимога є безпідставною та не передбачена законодавством.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 9 135,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк- задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРОП 14360570) заборгованість за кредитним договором №DNJ0GA від 13.05.2008 року станом на 03.02.2015 року в сумі: 15 812,68 доларів США - заборгованість за кредитом (що еквівалентно 256 797,92 грн.); 11 889,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом (що еквівалентно 193 088,08 грн.), а також штрафи: 250 грн. (фіксована частина) та 56 219,02 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРОП 14360570) судові витрати у розмірі 9 135,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: