У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

21 грудня 2020 року справа № 542/1648/20

провадження № 2/542/784/20

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, про визнання спільною сумісною власністю на 31/50 частину на будівельні матеріали, які вкладені в добудову житлового будинку з господарськими будівлями, проведення капітального ремонту, побудову паркану, про визнання права власності на 31/100 частину будівельних матеріалів, які були вкладені в добудову та капітальний ремонт житлового будинку з господарськими будівлями, визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просила:

- встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки, починаючи з 2011 року по 2019 рік, без реєстрацію шлюбу;

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 31/50 частину на будівельні матеріали, які вкладені в добудову житлового будинку з господарськими будівлями, проведення капітального ремонту, побудову паркану за адресою: АДРЕСА_1 на суму 486630 грн.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 31/100 частину будівельних матеріалів на суму 243315 грн., які були вкладені в добудову та в капітальний ремонт житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати договір дарування від 07.07.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Проте, зміст позовної заяви не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, зокрема, в описовій частині зазначено, що з відповідачем ОСОБА_4 позивачка проживала однією сім`єю.

Разом з тим, позивач, визначаючи коло учасників справи, вказав у якості відповідача ОСОБА_2 . Водночас, матерільно-правові вимоги пред`явлено до ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 фактично зазначено чотири позовні вимоги, з яких дві позовні вимоги немайнового характеру та дві позовні вимоги майнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. А також за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102,00 грн.

Враховуючи те, що позивач звернулася із двома вимогами немайнового характеру, то за такі вимоги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (2 х 2102,00 грн. х 0,4).

Також, позивачем заявлені дві пов`язані вимоги майнового характеру, ціна яких визначена позивачем в розмірі 729945 грн. (486630 грн. + 243315 грн.), за які підлягає сплаті судовий збір у розмірі 7299,45 грн. (729945 грн. х 1% : 100).

Отже, позивач повинен сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру у розмірі 8981,05 грн. (1681,60 грн. + 7299,45 грн.).

Позивачем до матеріалів справи додано квитанцію № 17-7975034/С від 17.08.2020 року про сплату судового збору в розмірі 1261,20 грн.

Таким чином, судовий збір позивачем сплачений не у повному обсязі, а саме не доплачено 7719,85 грн. в дохід держави на рахунок:

Отримувач коштів: Н-Санжарське УК/Н-Санжар. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37464450

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA0016331

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Також, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 176 ЦПК, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що ціна позову, визначена позивачем, не відповідає загальній сумі всіх заявлених позовних вимог, а визначена лише виходячи з вартості однієї позовної вимоги майнового характеру. Водночас, позивачкою фактично заявлено чотири позовні вимоги.

На стадії подання позовної заяви у порядку цивільного судочинства позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо викладу певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 31/50 частину на будівельні матеріали, які вкладені в добудову житлового будинку з господарськими будівлями, проведення капітального ремонту, побудову паркану за адресою АДРЕСА_1 на суму 486630 грн. та визнати право власності на 31/100 частину будівельних матеріалів на суму 243315 грн., які були вкладені в добудову та в капітальний ремонт житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас суд зазначає, шо у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Диспозитивність цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже суд звертає увагу, що право вибору способу захисту, а в даному випадку способу захисту права власності та формулювання матеріально-правової вимоги належить виключно позивачу. Суд самостійно не обирає за позивача спосіб захисту порушеного права, якщо позивач самостійно не зазначає його у позовній заяві.

Звертається увага позивачки на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

З огляду на викладене, позивачці слід уточнити та навести підстави захисту порушених прав саме у обраний нею спосіб формулювання матеріально-правових вимог.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Однак, всупереч вказаній вимозі, позовна заява ОСОБА_1 не містить такого розрахунку.

Окрім того, відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з частиною 2 статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При цьому, за правилами частини 8 статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини 5 статті 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

За змістом положень пункту 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч зазначеному, позовна заява містить копії письмових доказів, які не завірені у встановленому законом порядку, а відтак позивачу слід надати суду належним чином завірені копії всіх доданих документів.

Судом при постановленні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву неможливо прийняти до розгляду без усунення недоліків, а тому її необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 95, 175, 185 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, про визнання спільною сумісною власністю на 31/50 частину на будівельні матеріали, які вкладені в добудову житлового будинку з господарськими будівлями, проведення капітального ремонту, побудову паркану, про визнання права власності на 31/100 частину будівельних матеріалів, які були вкладені в добудову та капітальний ремонт житлового будинку з господарськими будівлями, визнання договору дарування недійсним залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважаться неподаною і повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.