Справа № 135/1376/20
Провадження № 2/135/386/20
РІШЕННЯ

іменем України

26.11.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

учасники справи - не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову вказує, що 14 листопада 2000 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів громадського стану Вінницької області було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2187.

Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю. Фактичні шлюбні відносини між ними відсутні. Проживають окремо. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим.

Від даного шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем проживання яких позивач просить суд встановити з ним по місцю реєстрації останнього, а саме: кв. АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області за актовим записом № 2187.

Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилися діти син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо.

Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей судом не встановлено.

V. Оцінка суду.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання.

Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. ст. 105, 110 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося. Позивач має стійке волевиявлення на припинення шлюбних стосунків.

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітніх дітей проживати разом із батьком, суд виходить із наступного.

Згідно з вимогами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 не подала до суду своїх заперечень щодо проживання спільних дітей разом із позивачем, зазначені позовні вимоги визнала в повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід залишити проживати з батьком, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові вbтрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 420 грн 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 247, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст.273, 275, 276, 277, 278, 279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст. ст. 24, 105, 110,112 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей -задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області за актовим записом № 2187 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення складено та підписано суддею 26 листопада 2020 року.

Суддя