У Х В А Л А Справа № 403/11050/12

Провадження № 4-с/200/76/19

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Калантаєнку Д.В.,

за участю скаржника ОСОБА_1 , представника скаржника Савка В.В., стягувачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця з накладення арешту на майно та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В.В. (а.с. 1-3).

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. На виконанні Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 35085981 про примусове виконання виконавчого листа № 403/11050/12 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. Після відкриття виконавчого провадження він почав виконувати свої зобов`язання, проте у зв`язку із необізнаністю про те, що сума аліментів підлягає щорічній зміні, за ним утворилася заборгованість. Через це державним виконавцем винесено низку постанов, у випадку заходів забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, в тому числі й постанову про накладення арешту на його майно. Після того, як він дізнався про існування боргу, він сплатив його у повному обсязі. Проте державний виконавець відмовилася скасовувати свою постанову про накладення арешту на його майно. Вважає дії державного виконавця неправомірними та прохає скасувати постанову про накладення арешту в судовому порядку.

У судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали, прохали задовольнити у повному обсязі. Пояснення надали аналогічні тексту скарги. Наполягали на тому, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася внаслідок необізнаності боржника. Наразі заборгованість сплачена у повному обсязі, наступні платежі сплачуються вчасно, а тому на теперішній час накладення арешту на його майно не є актуальним. Прохали поновити майнові права боржника.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог боржника та прохала відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що боржник офіційно ніде не працевлаштований, майна, окрім транспортного засобу, який він хоче реалізувати, в нього немає. Тому вона має обґрунтовані побоювання, що у будь-який момент боржник може припинити виконання своїх зобов`язань по сплаті аліментів на утримання дітей.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду скарги, однак у судове засідання не з`явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала. Учасники процесу не заперечували проти розгляду скарги за відсутності державного виконавця. З цих підстав, спираючись на норми ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд розглянув скаргу за її відсутності.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд доходить висновку про можливість задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 35085981 про примусове виконання виконавчого листа № 403/11050/12 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 серпня 2012 року. В рамках примусового виконання виконавчого листа, через заборгованість, яка утворилася внаслідок сплати боржником аліментів не в повному обсязі, на його майно постановою державного виконавця Потапенко В.В. накладено арешт. Суму заборгованості боржником сплачено у повному обсязі одним платежем 27 березня 2018 року (а.с. 5). При зверненні до державного виконавця із вимогою про зняття арешту із його майна йому було відмовлено з посиланням на те, що зняття арешту можливо лише у тому випадку, якщо виконання зобов`язання може бути забезпечено у інший спосіб, а через те, що він не працевлаштований та не має іншого майна, йому відмовлено у скасуванні арешту (а.с. 6).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Положення п. 7 ч. 4 цієї статті передбачають те, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із вимогами ч. 2 цієї статті, за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. За приписами ч. 4 ст. 71 Закону статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Нормами ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. На виконанні Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 35085981 про примусове виконання виконавчого листа № 403/11050/12 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 серпня 2012 року. В рамках примусового виконання виконавчого листа, через заборгованість, яка утворилася внаслідок сплати боржником аліментів не в повному обсязі, на його майно постановою державного виконавця Потапенко В.В. від 14 березня 2018 року накладено арешт. Про заборгованість через щорічну зміну розміру аліментів боржник обізнаний не був, а доказів його повідомлення про існування заборгованості державним виконавцем суду не надано. Натомість боржником суму заборгованості по аліментам сплачено у повному обсязі одним платежем від 27 березня 2018 року, що, на думку суду, свідчить про те, що боржник має кошти для виконання покладених на нього зобов`язань, проте дійсно не був обізнаний про наявність боргу. При зверненні до державного виконавця із вимогою про зняття арешту із його майна йому було відмовлено з посиланням на те, що зняття арешту можливо лише у тому випадку, якщо виконання зобов`язання може бути забезпечено у інший спосіб, а не через те, що він не працевлаштований та не має іншого майна, виконавцем йому відмовлено у скасуванні арешту. Таким чином, державним виконавцем зроблено припущення щодо можливого невиконання боржником своїх обов`язків у майбутньому, з чим суд погодитися не може, оскільки у судовому засіданні боржником доведено обставини, викладені у скарзі та доведено спроможність та бажання виконувати покладені на нього обов`язки. З цих підстав, з метою недопущення порушення конституційних майнових прав ОСОБА_1 , його скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 260-261, 353, 447-450 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця з накладення арешту на майно та зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В.В. з відмови у скасуванні арешту, який накладено 14 березня 2018 року на майно боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 35085981 - неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Потапенко В.В., на виконанні у якої перебуває виконавче провадження № 35085981, зняти з майна боржника ОСОБА_1 арешт, який накладено 14 березня 2018 року по виконавчому провадженню № 35085981.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її проголошення, а особами, що не брали участі у справі протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії, через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів зо дня її проголошення, або п`ятнадцять днів зо дня отримання її копії особами, що не брали участь у розгляді справи, якщо не буде оскаржена у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко