ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1871/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1701/18 Категорія: 304070000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Новікова О.М., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року (повний текст складено 13 жовтня 2020 року) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Черкаська ТЕЦ» (далі ПАТ «Черкаська ТЕЦ») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ПАТ «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов`язок - забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно».

10 квітня 2009 року з ОСОБА_1 був укладений договір № 19436 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води.

Відповідачка своєчасно не вносила оплату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

У зв`язку з тим, що відповідачки своєчасно не вносили плату за отримання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання утворилась заборгованість, яка станом на 01 січня 2018 року склала 59 834,18 грн., інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни позову становить 30 332,94 грн. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 6 368,93 грн.

Після уточнення позовних вимог позивач просив суд стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 квітня 2019 року у розмірі 59 834,18 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 30 332,94 грн. та 3% річних у розмірі 6368,93 грн. Стягнути з відповідачок на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 34 682 грн. 21 коп., інфляційні в сумі 5 497 грн. 13 коп. та 3% річних в сумі 1 235 грн. 04 коп., а всього 41 414 грн. 38 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», з кожної по 881,00 грн. судового збору.

Судом вказано на те, що відповідачки є споживачами житлово-комунальних послуг - постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надаються позивачем. Крім того, відповідачки є співвласницями квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Починаючи з червня 2000 року ними не оплачувалися послуги за централізоване опалення та гаряче водопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку районний суд стягнув солідарно в межах строку позовної давності, про застосування якої клопотала ОСОБА_1 .

Суд прийшов до висновку про розгляд справи в межах позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які викладені позивачем у позовній заяві в редакції від 05 березня 2018 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачки оскаржили його до суду апеляційної інстанції.

Доводи скарги зводяться до припущень останніх про упередженість і корумпованість судді районного суду.

Апелянтки вказують на їх звільнення від сплати комунальних платежів та наголошують на існуванні гарантійних листів, які надавав Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради від 06 травня 2011 року №77-12-3 та від 09 липня 2013 року № 140-12-3 за підписом директора Департаменту Топчія І.В. про сплату комунальних послуг в ТЕЦ, Водоканал і кооператив, де мешкають відповідачі до вирішення кримінального провадження.

Посилаючись на такі аргументи, скаржниці просять апеляційний суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року як незаконне.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власницями по 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 згідно договором міни, посвідченого першою Черкаською державною нотаріальною конторою 03 березня 1995 року № 3978.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2009 року між ВАТ «Черкаське хімволокно», в особі директора ВП «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно» Бондаренком В.Д. та ОСОБА_1 укладено договір № 19436 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води за особовим рахунком НОМЕР_1 .

За умовами договору, чинність якого встановлена судом та не заперечується сторонами, відповідачі є користувачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Позовні вимоги позивача у справі стосуються стягнення заборгованості з відповідачів за теплопостачання та підігрів води за період з червня 2000 року до 01 квітня 2019 року.

В свою чергу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України)

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. (ч. 1 ст. 367 ЦПК України)

Обґрунтовуючи заборгованість відповідачок, позивачем надано до банку розрахунок (а.с.150-152, т.2), зі змісту якого встановлено, що розмір заборгованості в межах строку позовної давності за період з 01 березня 2015 по 01 січня 2018 року складає 34 682,21 грн., інфляційна складова боргу становить 5 497,13 грн., розмір 3% річних становить 1 235,04 грн.

Уточнені позовні вимоги ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» від 02 травня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за спожиту теплову енергію станом на 01 квітня 2019 року районним судом залишені поза увагою, що не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із такими позовними вимогами за період, що не включений до врахованого судом періоду розрахунку заборгованості.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Будь-яких належних та допустимих доказів щодо спростування вказаного розрахунку у силу ст. 81 ЦПК України відповідачами не надано, як і не заперечується факт не внесення оплати за послуги з теплопостачання за переконаннями відповідачів, через зобов`язання третьої особи у справі здійснювати оплату таких послуг замість відповідачів.

Посилання апелянтів на наявність гарантійних листів щодо сплати Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (чи його працівниками) комунальних послуг замість відповідачів до закінчення кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки вказівка на гарантування Департаментом освіти оплати комунальних послуг в якості відшкодування шкоди за нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2 в школі не підтверджена належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі апелянти посилаються на лист Департаменту освіти та гуманітарної політики № 140-12-3 від 09 липня 2013 року за підписом ОСОБА_5 як на підтвердження власних доводів, щодо таких зобов`язань, проте у вказаному листі наголошено, що з приводу оплати вартості комунальних послуг Департамент немає повноважень та підстав сплачувати вартість комунальних послуг, отриманих приватними особами (а.с. 126, т.1).

Зазначеного апелянтками листа від 06 травня 2011 року № 77-12-3, на якого останні вказують в апеляційній скарзі, як на підтвердження зобов`язання Департаменту здійснювати оплату за теплову енергію, спожиту відповідачами матеріали справи не містять.

Черкаською міською радою факт існування гарантійних зобов`язань заперечується. Більш того, у листі від 25 лютого 2015 року № 569-2 вказано, що ні Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, ні його працівники не мають повноважень відповідати за зобов`язаннями третіх осіб зокрема здійснювати оплату комунальних послуг громадян (а.с. 123-124, т. 1).

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд вірно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

В той же час, колегія суддів зауважує, що при розподілі судових витрат районний суд допустив помилку.

Позов заявлено до трьох відповідачок, одна з яких звільнена від сплати на підставі Закону України «Про судовий збір» (а.с. 77, т.1), а тому з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір не по 881 грн., а по 587, 33 грн. (1762 грн. : 3) з кожної.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року залишити без змін, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судових витрат з 881,00 грн. до 587, 33 грн. з кожної.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді