Справа №278/3392/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначила, що нею подано до Житомирського районного суду Житомирської області позов до ОСОБА_2 про поділ майна.

В обґрунтування необхідності забезпечення вказаного позову заявниця зазначила, що відповідач повідомив її про намір продати без її згоди зареєстроване за ним їхнє спільне майно, яке вони набули під час зареєстрованого шлюбу, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0271, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0330, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль FORD Connect, НОМЕР_1 , 2004 року випуску.

У зв`язку з наведеним, заявниця просить суд накласти арешт на зазначене майно.

Дослідивши зазначену заяву, суд дійшов таких міркувань.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На переконання суду, наведені позивачем обставини не є достатньою підставою для застосування судом заходів для забезпечення.

Надані заявником документи не дають змоги пересвідчитися в тому, що житловий будинок на транспортний засіб, на який вона просить накласти арешт дійсно наразі належать сторонам та зареєстровані за відповідачем, у зв`язку з чим підстави для накладення арешту на це майно відсутні.

Одночасно суд зазначає, що надана позивачкою копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 серпня 2010 року не є підставою для висновку про належність спірного майна, оскільки містить неактуальну інформацію.

Разом з тим, враховуючи доведеність належними доказами, а саме: інформаційними довідками з Державного земельного кадастру від 14 грудня 2020 року, суд для гарантії захисту прав позивачки та належного виконання можливого судового рішення про задоволення позову вважає за потрібне задовольнити заяву в частині накладення арешту на земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 149-150 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: Житомирська область, Овруцький район, с. Гаєвичі, 11132, до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про поділ майна.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0271, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0330, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

Суддя О. М. Дубовік