Справа № 131/507/20
Провадження № 22-ц/801/1299/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 рокуСправа № 131/507/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Жорнище»

на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Жорнище» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Жорнище» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

Ухвалу постановив суддя Олексієнко О. Ю.

Ухвалу постановлено у м. Іллінці Вінницької області

Повний тест ухвали складено 07 травня 2020 року,

встановив:

ПАТ «Жорнище» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

06 травня 2020 року позивач ПАТ «Жорнище» подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на будівлю зерноскладу літ. «А» загальною площею 245,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 212 та житловий будинок позначений на плані літ. «А» загальною площею 84,6 кв.м. та житловою площею 47,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 12 .

Свою заяву обґрунтував тим, що з 09 жовтня 2009 року по 01 березня 2018 року відповідач ОСОБА_1 працював на посаді головного бухгалтера ПАТ «Жорнище». За період з 2016 по 2018 роки відповідач, маючи безпосередній доступ до рахунків ПАТ «Жорнище» та грошових коштів на цих рахунках, безпідставно здійснив переказ грошових коштів товариства на власні карткові рахунки в АТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 2 195 895,60 грн. та відмовляється повернути товариству безпідставно отримані кошти. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2020 року у власності відповідача перебувають ряд земельних ділянок, нежитлова будівля зерносховища та житловий будинок, які відповідач може відчужити з метою подальшого ухилення від повернення безпідставно набутих грошових коштів та виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття судом зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких товариство звернулось до суду.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року повернуто ПАТ «Жорнище» заяву про забезпечення позову та роз`яснено, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою заявою після усунення умов, що стали підставою для її повернення.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Жорнище» просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ПАТ «Жорнище» про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт на будівлю зерноскладу літ. «А» загальною площею 245,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 212 та житловий будинок позначений на плані літ. «А» загальною площею 84,6 кв.м. та житловою площею 47,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 12.

Зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки внаслідок неправильного дослідження доказів судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, а також судом порушено норми процесуального права, оскільки заява про забезпечення позову відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржувану ухвалу суду, пославшись на те, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув позивачеві заяву про забезпечення позову, оскільки така заява подана без дотримання вимог, визначених ст. 150, 151 ЦПК України. Крім того, майно, на яке позивач просить накласти арешт, є спільною сумісною власністю його та його дружини, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1992 року.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 7, п. 6 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали оскарження ухвали за заявою про забезпечення позову, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про повернення заяви про забезпечення позову позивачеві, пославшись на недоведеність позивачем обставин щодо вжиття заходів забезпечення позову, а також на те, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, що є обов`язковим; обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, є припущенням заявника за відсутності належних та допустимих доказів; заявник повинен довести суду необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки суд не може ухвалювати судове рішення на припущеннях.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких від звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову встановлені ст. 151 ЦПК України.

Так, за змістом частини першої цієї статті заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із поданої позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач у заяві не зазначив пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а вказав про відсутність таких пропозицій.

За змістом ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Проте суд першої інстанції дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову позивачеві за недоведеністю обставин щодо вжиття заходів забезпечення позову, що не узгоджується із приписами ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Також є помилковим висновок суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову позивачеві з тих підстав, що викладені у заяві про забезпечення позову обставини є припущенням заявника за відсутності належних та допустимих доказів, а заявник повинен довести суду необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки суд не може ухвалювати судове рішення на припущеннях.

Як свідчать матеріали справи у поданій ПАТ «Жорнище» заяві про забезпечення позову позивач зазначив, зокрема, предмет позову, обґрунтував необхідність забезпечення позову, зазначив захід забезпечення позову, який необхідно застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином повернення заяви про забезпечення позову з підстав необґрунтованості такої заяви та недоведеності обставин щодо вжиття заходів забезпечення позову суперечить приписам цивільного процесуального законодавства, зокрема, ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Оцінку зазначеним позивачем у заяві про забезпечення позову обставинам суд зобов`язаний дати, розглядаючи таку заяву по суті, та за результатами такої оцінки ухвалити судове рішення про забезпечення позову чи про відмову у забезпеченні позову.

Крім того частиною третьою статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову позивачеві за недоведеністю обставин щодо вжиття заходів забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України із направленням заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Жорнище» задовольнити частково.

Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року скасувати, матеріали заяви про забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. С. Марчук
В. В. Сопрун