П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Київ

Справа № 22-266 Головуючий у1-й інстанції - Муранова-Лесів І. В.

Унікальний № 359/10720/19 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2019 року представник ОСОБА_2 , адвокат Тиран О. В., звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив: накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05га, за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:105, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва - будинок, який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05га, за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва - будинок, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_5 ; заборонити вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва - будинку, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05га, за адресою: АДРЕСА_5 ; заборонити вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва - будинку, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-9).

В обґрунтування заяви було зазначено таке. 08 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області. 29 грудня 2018 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має.

За час шлюбу подружжям набуте спільне майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , квартира за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль VOLKSWAGEN "TRANSPORTER", 2007 року випуску; автомобіль DAEWOO "SENS", 2009 року випуску; автомобіль HYUNDAI "SANTA FE", 2013 року випуску; меблі; побутова техніка.

Крім того, у 2017 році подружжям за спільні кошти придбано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_5 та планувалось будівництво будинку. Але, враховуючи той факт, що ОСОБА_2 працює моряком за контрактом та щороку тривалий час (від місяця до семи місяців) перебуває у відрядженні, тобто, за твердженням дружини, не може займатись підготовкою до будівництва будинку та подальшим будівництвом, на прохання дружини - ОСОБА_4 , вказану земельну ділянку зареєстровано на дочку ОСОБА_4 від попереднього шлюбу - ОСОБА_1 , яка, за словами її матері, мала разом з своїм чоловіком займатись підготовкою до будівництва будинку та подальшим процесом будівництва.

В подальшому, за усною домовленістю між подружжям та ОСОБА_1 та її чоловіком, вирішено розділити вказану земельну ділянку на дві рівні частини та побудувати два будинки на кожній із ділянок.

Вказану земельну ділянку було розподілено на дві земельні ділянки з адресами: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 відповідно, з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови» та зареєстровано на дочку ОСОБА_4 від попереднього шлюбу - ОСОБА_1 .

В тому ж році, в березні, подружжям ОСОБА_5 , за спільні кошти, на обох земельних ділянках розпочато будівництво будинків, яке станом на день подання даної заяви не завершено. Замовником будівництва є дочка ОСОБА_4 від попереднього шлюбу - ОСОБА_1 .

У зв`язку з розірванням шлюбу між подружжям тривали перемовини з приводу поділу спільного сумісного майна, проте між сторонами не досягнуто домовленості про поділ майна, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 69 СК України та ч. 4 ст. 372 ЦК України. Тому Заявник вважає необхідним звернення до суду за захистом свого майнового права.

На початку листопада 2019 року заявник, випадково, побачив оголошення в газеті Трудова слава, № 45 (13831) від 08 листопада 2019 року, зі змісту якого йому стало відомо про те, що будівлі - об`єкти незавершеного будівництва, які є спільною сумісною власністю подружжя виставлені на продаж, тобто, можуть бути відчужені, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист інтересів заявника, який має намір звернутись до суду з позовною заявою про поділ спільного майна.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року в порядку забезпечення позову до подання позовної заяви накладено арешт: на земельну ділянку, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; на земельну ділянку, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; на об`єкт незавершеного будівництва - будинок, який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; на об`єкт незавершеного будівництва - будинок, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, судом заборонено вчиняти будь-які дії щодо: об`єкта незавершеного будівництва - будинку, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; об`єкта незавершеного будівництва - будинку, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Роз`яснено заявнику, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити рішення про відмову в задоволенні вимог про забезпечення позову (а.с.50-53).

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Тиран О. В., вказує, що в апеляційній скарзі не вказано в чому саме полягає неправильне тлумачення судом закону, або застосування закону, який не підлягав застосуванню, при винесенні оскаржуваної ухвали. Зазначає, що районний суд дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: представника ОСОБА_1 , адвоката Лук`янової Н. М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити; представника ОСОБА_2 , адвоката Тирана О. В., який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2009 року та який 29 грудня 2018 року було розірвано, що підтверджується викладеними в заяві обставинами та доданими до заяви документами: копією паспорта заявника, свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а.с.10-14).

Зазначена у заяві земельна ділянка площею :09:006:0043 площею 0,05 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка :09:006:0042 площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови, розташована за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується доданої до заяви інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Номер інформаційної довідки 182998500 від 30 вересня 2019 року.

Як зазначено в заяві, на вказаних земельних ділянках, які є суміжними, в березні 2017 року розпочато будівництво двох будинків садибного типу та господарських споруд, що підтверджується витягом з Державного архітектурно-будівельної інспекції.

Крім того встановлено, що в газеті Трудова слава № 45 від 08 листопада 2019 року розміщено оголошення про продаж будинку (фактично два окремі будинки), які розташовані на двох суміжних земельних ділянках по 5 соток ( усього 10 соток) з окремими адресами по АДРЕСА_4 .

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_2 , адвоката Тирана О. В.,про забезпечення позову, районний суд виходив з обставин, зазначених в заяві, які підлягають встановленню у судовому засіданні під час розгляду справи у разі подання позовної заяви, та вважав можливим і доцільним вжити заходи забезпечення позову до ухвалення судового рішення у справі. Стосовно зустрічного забезпечення вказував, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення, оскільки будь-яких належних доказів в тому числі, що позивач не має на території України майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків, а також що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту заяви про забезпечення позову, предметом майбутнього позову буде набуте спільно майно, серед якого земельна ділянка, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105, земельна ділянка, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05га, за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:105, об`єкт незавершеного будівництва - будинок, який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт незавершеного будівництва - будинок, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_5 .

Частиною першою ст. 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказував, що у 2017 році за спільні кошти подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була придбана земельна ділянка за адресою АДРЕСА_5 . Подружжя разом планували побудувати на вказаній ділянці будинок, однак ОСОБА_2 працює моряком за контрактом та тривалий час перебуває у відрядженні, тому земельну ділянку зареєстрували на дочку ОСОБА_4 . - ОСОБА_1 . Вказану земельну ділянку за домовленістю розділили на дві рівні частини для будування будинків. Однак після розлучення позивач ОСОБА_2 побачив в газеті Трудова слава № 45 від 08 листопада 2019 року розміщене оголошення про продаж будинку (фактично два окремі будинки), які розташовані на двох суміжних земельних ділянках по 5 соток ( усього 10 соток) з окремими адресами по АДРЕСА_4 .

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 02 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_1 , про визнання розміру частки в спільному майні, визнання спільною сумісною власністю майна набутого в шлюбі, поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 11 грудня 2019 року за вказаним позовом відкрито провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання.

ОСОБА_1 у вказаній справі зазначена лише третьою особою, отже вона не є відповідачем у справі.

Як вже зазначено вище, за правилами п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Разом з тим з матеріалів справи убачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :09:006:0043 та :09:006:0042, на які накладено арешт оскаржуваною ухвалою, належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , яка не має статусу відповідача у справі, про що також вже зазначено вище. Доказів того, що указане майно підлягає передачі відповідачу у справі - ОСОБА_4 , у розпорядження суду не надано.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що звертаючись до районного суду із позовом ОСОБА_2 не було заявлено вимог щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :09:006:0043 та :09:006:0042, на яких розташовані об`єкти незавершеного будівництва, що є предметом спору, однак належать третій особі.

Ураховуючи наведене апеляційний суд вважає, що під час розгляду заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви районний суд допустив неповноту з`ясування обставин, оскільки не пересвідчився, статус якого учасника справи набуде особа, щодо арешту майна якої подана заява про забезпечення позову, що призвело до порушення п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладання арешту на майно, яке належить третій особі, а також на майно, яке не є предметом спору, оскільки такі заходи забезпечення позову порушують право власності ОСОБА_1 .

За правилами п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч.2 ст. 376 ЦПК).

Ураховуючи наведені положення процесуального закону у контексті обставин даної справи, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 січня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома