Провадження № 2-з/521/29/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 січня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2019р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 30.01.2020р. о 14.00 год.

28.01.2020р. представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що відповідачу на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною інформаційною довідкою, в якій зазначено, що на відповідну квартиру на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2018р. по справі № 521/10729/18 накладено арешт. 02.04.2019р. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вжиті заходи забезпечення позову у вигляді арешту скасовані у зв`язку із залишенням позову без розгляду. Враховуючи відмову відповідача від виконання грошового зобов`язання, представник позивача вважає, що відповідач може здійснити відчуження належного їй майна, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася.

Дослідивши подане клопотання, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг за договором позики у розмірі 92000 дол. США, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 5981 дол. США, а всього 97981 дол. США та понесені судові витрати.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.12.2019р., ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2018р. у справі № 521/10729/18 накладено арешт на вищезазначену квартиру, яка є власністю відповідача. Інших відомостей в даній довідці не зазначено та не міститься.

У відповідності до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2019р., яку отримано із Єдиного державного реєстру судових рішень за відповідним номером справи, вбачається, що скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2018р.

Вищезазначена ухвала суду набрала законної сили 18.04.2019р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

На переконання суду, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів, у даному випадку відповідача від можливих недобросовісних дій з боку позивача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів позивача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог.

При цьому, забезпечення позову покликане, не порушуючи принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін, здійснити судом вжиття негайних заходів, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано про те, що відповідач здійснює спроби відчуження належного їй майна Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.3 ст.151 ЦПК України.

Крім того слід звернути увагу, що після набрання законної сили ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2019р., якою скасовані вжиті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2018р. заходи забезпечення позову, пройшов значний проміжок часу, однак власник квартири, що в даному випадку являється відповідачем у справі, не зверталася до реєструючи органів із заявою щодо скасування запису про обтяження.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун