Справа № 738/497/20
№ провадження 2/738/208/2020
У Х В А Л А
16 липня 2020 року м. Мена
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:
судді - Волошиної Н.В.,
секpетаpя судового засідання - Донець Г.В.,
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Менської районної спілки споживчих товариств про визнання дій незаконними, постанови недійсною та стягнення завданих збитків у вигляді неотриманих доходів,
13 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Менської районної спілки споживчих товариств, в якій просив визнати незаконними дії відповідача, що полягають у прийнятті Постанови Правління Менської райспоживспілки від 13 квітня 2017 року №12 «Про органи управління і контролю Березнянського споживчого товариства», визнати цю постанову недійсною та стягнути на його користь 126494 грн 43 коп. завданих збитків у вигляді неотриманих доходів.
Позовні вимоги мотивує тим, що 14 липня 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах щодо зміни відомостей про керівника та складу підписантів Березнянського СТ та видана виписка, відповідно до якої він керівник та підписант Березнянського ОСОБА_3 , а також проведена державна реєстрація змін до установчих документів Березнянського СТ. Відповідно до Витягу з ЄДР станом на 13 квітня 2017 року він є керівником та підписантом Березнянського СТ з 13 липня 2016 року.
13 квітня 2017 року Менською райспоживспілкою була прийнята постанова №12 «Про органи управління і контролю Березнянського споживчого товариства», якою на підставі п.2.1.7 Договору про делегування повноважень між Менською райспоживспілкою та Березнянським СТ від 01 жовтня 2013 року його звільнено із займаної посади голови правління Березняснького СТ з 13 квітня 2017 року, а з 14 квітня 2017 року в.о. голови правління Березнянського СТ призначено ОСОБА_4 В ОСОБА_5 . На підставі вказаної постанови 18 квітня 2017 року державним реєстратором Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Манзюк О.В. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені зміни до відомостей про юридичну особу Березнянське СТ, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, про зміну керівника юридичної особи та зміну складу підписантів, з 14 квітня 2017 року в державному реєстрі керівником та підписантом Березнянського СТ зазначено ОСОБА_6 ..
За захистом своїх порушених прав він звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, за результатами розгляду якого 22 січня 2018 року судом було ухвалено рішення, яким дії державного реєстратора Манзюк О.В. щодо внесення до ЄДР змін до відомостей про юридичну особу зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів щодо Березнянського СТ від 18 квітня 2017 року визнано протиправними, вказана реєстраційна дія скасована. На виконання вказаного судового рішення 02 червня 2018 року в ЄДР скасована реєстраційна дія про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів Березнянського СТ, та лише 06 червня 2019 року державним реєстратором були приведені у відповідність реєстраційні дії в ЄДР, сформована Виписка з ЄДР, відповідно до якої лише з 06 червня 2019 року в ЄДР зазначені відомості, що ОСОБА_2 є керівником Березнянського СТ.
Позивач зазначає, що відповідно до Статуту Березнянського СТ єдиним уповноваженим органом управління Березнянського СТ, до повноважень якого віднесено питання обрання голови правління Березнянського СТ, є Загальні збори членів Березнянського СТ, а органом, уповноваженим вирішувати питання щодо звільнення голови правління та призначення виконуючого обов`язки голови правління Березнянського СТ - Правління Березнянського СТ, а не Правління Менської райспоживспілки, на підставі постанови якого він був звільнений із посади голови правління та була проведена відповідна реєстраційна дія, та виключно на підставі та за умов подання головою правління споживчого товариства заяви про звільнення, яких він не писав та не подавав. Таким чином, Менська райспоживспілка ані в силу діючого законодавства, ані в силу положень Статуту Березнянського СТ не має і не може мати статусу «уповноваженого органу управління» Березнянського СТ, і жодні її рішення прийняті стосовно органів управління і контролю Березнянського СТ не мають і не можуть мати статус «рішення уповноваженого органу управління» Березнянського СТ, в зв`язку з чим її дії, що полягають у прийнятті 13 квітня 2017 року постанови Правління №12 « Про органи управління і контролю Березнянського споживчого товариства» є незаконними, і відповідно, вказана постанова є недійсною. Окрім того позивач зазначає, що з 15 липня 2016 року рішенням правління Березнянського СТ були припинені делеговані Березняським СТ Менській райспоживспілці всі повноваження, про що відповідач був обізнаний. На думку позивача, протиправними діями відповідача, що полягали у незаконному його звільненні, йому було завдано збитки, які полягали у неодержані в період з 13 квітня 2017 року по 06 червня 2019 року доходів у вигляді заробітної плати, які він міг би реально отримати як голова правління Березнянського СТ, та інфляційні витрати, у сукупному розмірі 126494,43 грн. Враховуючи викладене, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 19 травня 2020 року.
12 травня 2020 року від представника відповідача - Менської районної спілки споживчих товариств до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на постанову Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі №927/411/19 (за позовом ОСОБА_7 до Березнянського споживчого товариства про визнання позачергових загальних зборів пайовиків Березнянського споживчого товариства від 13 липня 2016 року таким, що не відбулися та визнання недійсним рішень позачергових загальних зборів пайовиків Березнянського споживчого товариства оформлених протоколом №1 загальних зборів від 13 липня 2016 року), якою залишено без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 19 вересня 2019 року, яким усі рішення прийняті на позачергових зборах пайовиків Березнянського споживчого товариства 13 липня 2016 року визнані недійсними з моменту їх прийняття, а тому вважає, що позивач не може на них посилатись. Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що заробітна плата виплачується за відпрацьований час, а не за теоретичну можливість перебування на посаді, позивач з липня 2016 року по даний час у Березнянському споживчому товаристві не працював, тому позовні вимоги про стягнення на його користь завданих збитків у вигляді неотриманих доходів в розмірі 126494,43 грн є такими, що не підлягають задоволенню.
19 травня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній заперечує проти відзиву відповідача, просив його не враховувати при вирішенні даної справи, оскільки він не відповідає вимогам статті 178 ЦПК України, також зазначив, що ним подано позов про визнання дій незаконними, які були вчинені стосовно нього 13 квітня 2017 року, коли ще не було судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Березнянського споживчого товариства від 13 липня 2016 року, станом на 13 квітня 2017 року чинним був Статут Березнянського СТ в редакції від 13 липня 2016 року, і саме з вини відповідача він був позбавлений можливості отримання заробітної плати за період з 13 квітня 2017 року по 06 червня 2019 року.
Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Представник відповідача Менської районної спілки споживчих товариств в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.
За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України, за змістом частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.
Відповідно під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
13 квітня 2017 року правління Менської райспоживспілки, керуючись п.2, п.8, п.9, а також п.23 Статуту Менської райспоживспілки та на виконання п.2.1.4 та п.2.1.8 договору делегування повноважень від 01 жовтня 2013 року, укладеного між Менською райспоживспілкою та Березнянським СТ, прийняло постанову №12 «Про органи управління і контролю Березнянського споживчого товариства», згідно з якою вирішило звільнити ОСОБА_2 із займаної посади голови правління Березнянського СТ з 13 квітня 2017 року; призначити ОСОБА_6 на посаду в.о. голови правління Березнянського споживчого товариства з 14 квітня 2017 року, надати їй право підписувати договори та інші документи без доручення (а.с.11).
Звертаючись до суду, ОСОБА_2 посилається на відсутність повноважень у Менської райспоживспілки вирішувати питання щодо звільнення голови правління та призначення виконуючого обов`язки голови правління Березнянського СТ, оскільки єдиним уповноваженим органом вирішувати ці питання є правління Березнянського СТ.
Відповідно до положень ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.
Нормами діючого законодавства визначено, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників.
Згідно з частиною четвертою статті 99 ЦК України назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути «правління», «дирекція» тощо.
За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою 3 статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників як вищого органу управління товариством.
Зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.
Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.
Конституційний Суд України у Pішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Відповідно положень статей 5, 7 та 8 Закону України «Про споживчу кооперацію» первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об`єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану.
Основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут. У ньому визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов`язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України.
Вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які приймають статут, визначають розміри вступного і обов`язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов`язані з його діяльністю.
Споживчі товариства можуть на добровільних засадах об`єднуватися в місцеві спілки, Центральну спілку споживчих товариств України, і мають право вільного виходу з них.
Взаємовідносини між споживчими товариствами та їх спілками будуються на договірних засадах. Товариства можуть делегувати спілкам частину своїх повноважень та виконання окремих функцій.
З огляду на те, що позивач оскаржує постанову правління Менської райспоживспілки №12 від 13 квітня 2017 року, тобто рішення органу управління, пов`язане з діяльністю товариства і управлінням, то розгляд такої вимоги вимагає оцінювання законності дій зазначеного органу, зокрема їх відповідності вимогам цивільного, а не трудового законодавства.
Щодо позовних вимог в частині стягнення завданих збитків, а саме неотриманих доходів у вигляді заробітної плати та інфляційних нарахувань, то ці вимоги є похідними від спору про визнання недійсним рішення органу управління товариства. Розгляд цієї частини позовних вимог за правилами цивільного судочинства порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, якщо дослідження одного і того ж рішення правління Менської райспоживспілки здійснюватиметься судами різних юрисдикцій. Тому цей спір в цілому належить до юрисдикції господарського суду.
Отже, враховуючи наведені приписи законодавства України та зміст правовідносин учасників справи, суд вважає, що хоча оскаржуване рішення про звільнення позивача із займаної посади голови правління Березнянського СТ може мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальним за таких обставин є відносини корпоративні.
Враховуючи викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, постанови недійсною та стягнення завданих збитків у вигляді неотриманих доходів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися господарським судом.
Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613 цс 18).
У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано позов, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної ухвали він може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись статтями 255, 256, 258-261, ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Менської районної спілки споживчих товариств про визнання дій незаконними, постанови недійсною та стягнення завданих збитків у вигляді неотриманих доходів закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд справи належить до юрисдикції Господарського суду Чернігівської області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлений 21 липня 2020 року.
Суддя Н.В. Волошина