Постанова

Іменем України

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 212/6724/17

провадження № 61-40291св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року у складі судді

Козлова Ю. В. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 06 червня 2018 року у складі колегії суддів: Барильської А. П.,

Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 13 жовтня

2017 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Бурлаком Р. О. та зареєстрованого в реєстрі нерухомого майна

за № 1543.

Право власності на житло він отримав на підставі акта про проведення електронних торгів, згідно Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок купівлі цього об`єкту нерухомості на відкритому аукціоні. Раніше вказане житло належало на праві власності ОСОБА_3 , але на час звернення до суду з цим позовом він не може користуватись та розпоряджатись цим об`єктом нерухомості, оскільки в ньому продовжує проживати ОСОБА_3 та на його прохання покинути приміщення та добровільно знятись з реєстрації відмовляється. Зазначені дії створюють перешкоди у здійсненні його прав власника, з огляду на те, що ОСОБА_3 добровільно відмовляється звільнити квартиру та знятися з місця реєстрації.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в цій квартирі. Зобов`язати усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в цій квартирі.

Зобов`язано усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до акта про проведення електронних торгів від 23 січня 2017 року прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Таким чином, ОСОБА_1 - є законним власником спірного житла, а проживання відповідача без відповідних правових підстав суперечить правам позивача, як власника квартири, на користування квартирою для свого проживання та проживання членів своєї сім`ї, розпорядження квартирою, у зв`язку з чим існують підстави для задоволення вимог - усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення відповідача зі спірної квартири.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року залишено без змін. Вирішено витання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 , то проживання відповідача, без відповідних правових підстав у спірній квартирі, суперечить правам позивача. Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи не дотримано процесуальних строків розгляду справи та судом першої інстанції було невірно роз`яснено порядок оскарження рішення суду. Електронні торги було проведено на підставі не чинного Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень. Державний виконавець не повідомив відповідача про проведення електронних торгів, що позбавило її можливості викупити спірну квартиру.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , поданий представником - ОСОБА_2 , на касаційну скаргу

ОСОБА_3 , у якому він просив вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 20 січня 2015 року, було відкрито виконавче провадження про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суми безпідставно отриманих грошових коштів, стягнення завдатку в наслідок невиконання та зобов`язання боржником, стягнення збитків завданих простроченням виконання зобов`язання. Загальна сума стягнення 268 188 грн 59 коп.

Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» 30 червня

2016 року передано на реалізацію двокімнатну квартиру, яка розташована на першому поверсі чотириповерхового житлового будинку, загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 25,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта про проведення електронних торгів від 23 січня 2017 року прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Акт видано на підставі протоколу № 213133 від 18 листопада 2016 року.

Згідно із свідоцтвом про право власності від 13 жовтня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Бурлаком Р. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1543, на підставі акта про проведення електронних торгів, затвердженого Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23 січня 2017 року, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, житловою площею 25,8 кв. м та загальною площею квартири 43,2 кв. м. Квартира розташована на першому поверсі чотириповерхового житлового будинку.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, спірне житло зареєстровано в реєстрі нерухомого майна за № 22828635.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції

від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до статті 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Вирішуючи спір, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли обґрунтованого висновку про те, оскільки власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 , то проживання відповідача, без відповідних правових підстав у спірній квартирі, суперечить правам позивача.

Відповідач у справі є боржником за виконавчим провадженням, за яким спірне майно було продано на електронних торгах у рахунок погашення боргу, не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із ними не пов`язана, тому суди дійшли правильного висновку про усунення перешкод власнику, шляхом виселення відповідача зі спірного житла.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки судів першої та апеляційної інстанцій, які знайшли обґрунтовану оцінку у мотивувальній частині рішень, та переважно зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій, перевірені під час касаційного перегляду, відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України»,

№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а тому вказані судові рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович