Справа № 354/81/15-ц
Провадження № 6/354/1/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(про залишення без розгляду)

29 січня 2020 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.

секретаря Савчук М.І.

представника боржника ТОВ «СКОРЗОНЕРА» адвоката Мицая С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче справу за клопотанням Plan Team GmbH про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом Plan Team GmbH до товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про стягнення на користь Plan Team GmbH 697 796, 88 євро,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року Plan Team GmbH звернулося до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (надалі МКАС при ТПП України) від 09 жовтня 2014 року у справі АС № 199у/2014 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» ( надалі - ТОВ « Скорзонера») на користь Plan Team GmbH 697 796, 88 євро, мотивуючи тим , що вказаним рішенням МКАС при ТПП України з ТОВ «Скорзонера» стягнуто на користь Plan Team GmbH 641 167,68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51 506,47 євро - 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, а всього 697 796, 88 євро, яке є остаточним, набуло законної сили з дати його винесення 09.10.2014 року і підлягає негайному виконанню. У добровільному порядку ТОВ « Скорзонера» вказане рішення МКАС при ТПП України не виконало. В зв`язку з цим, посилаючись на вимоги Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст.ст. 389-7, 391-398 ЦПК України, Plan Team GmbH просить надати дозвіл на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України від 09 жовтня 2014 року.

18.03.2015 р. ТзОВ «Скорзонера» подало заперечення щодо задоволення клопотання.

Ухвалою Яремчанського міського суду (головуючий суддя Гребик Л.В.) від 19.06.2015 р. клопотання було задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.09.2015 р. ухвалу від 19.06.2015 р. скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Яремчанського міського суду (головуючий суддя Марчак Ю.І.) від 26.01.2016р. у задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.03.2016р. ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.03.2018 р. скасовано ухвалу Яремчанського міського суду від 26.01.2016р. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.03.2016р., справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Яремчанського міського суду Іванова А.П. від 03.07.2018 р. на підставі поданої заяви представника заявника заявника Plan Team GmbH Сторожука О.В. від 05.05.2018р. матеріали справи передано за підсудністю до Апеляційного суду м.Києва.

Ухвалою судді Апеляційного суду м.Києва Прокопчук Н.О. від 03.08.2018 р. цивільну справу повернуто до розгляду Яремчанському міському суду Івано-Франківської області.

29.03.2019 р. автоматизованим розподілом судової справи, визначено суддю Польську М.В. та призначено до судового розгляду.

Представник Plan Team GmbH Сторожук О.В. в судові засідання не з`явився, суду надіслав клопотання, в якому підтримує вимоги про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року, а також просить розгляд справи здійснити у його відсутності.

28.01.2020 р. ТОВ « Скорзонера» подало до суду клопотання про залишення без розгляду подане представником Plan Team GmbH Сторожук О.В. клопотання від 02.02.2015 року. Підстави для залишення без розгляду обґрунтовані тим, що по перше, подаючи клопотання, представник ОСОБА_1 зазначив, що діє від імені Plan Team GmbH на підставі довіреності від 20.05.2011р., хоча як вбачається зі змісту довіреності фірма Plan Team srl, в особі президента Йоханна Рьока уповноважила адвоката Сторожук О.В. та/або адвоката Дебрицького О. здійснювати правовий захист даної фірми, а при посвідченні даної довіреності нотаріусом 25.05.2011р. Рьок Йоханн підписав таку довіреність уже як директор. Також, витяг з Торгового реєстру від 13.03.2014 р. вказує систему контролю та управління фірми Plan Team GmbH у вигляді неколегіального багатоособового управління з порізним керівництвом фірмою декількома керуючими (п.5), у даному витязі з Торгового реєстру відсутні дані про призначення президентом (директором) ОСОБА_2 , що підписав довіреність, отже такий дану посаду не обіймав, натомість є відомості що дана особа призначена 29.06.2012 р. (тобто після видачі довіреності) одним із керуючих фірми з наданням повноважень за виключенням ведення спорів про стягнення вимог і пов`язаної з цим судової діяльності, таке ж обмеження мають і інші керуючі. По друге, представник ОСОБА_1 зазначив, що діє від імені Plan Team GmbH на підставі довіреності від 20.05.2011р., хоча як вбачається зі змісту довіреності зазначена фірма Plan Team srl, про те, що це одна і та ж фірма, доказів матеріали справи не містять. По третє, при зазначенні у довіреності адвоката Сторожук О.В. та/або адвоката Дебрицького О. сполучник «та» вимагає обов`язковість представництва двох вказаних осіб разом, а «або» є альтернативою для з`єднання членів речення і після сполучника «та» надає дозвіл діяти для представництва тільки ОСОБА_3 Також, вважає долучені до матеріалів справи представником ОСОБА_1 докази протокол зборів від 07.11.2016 р. (внутрішній документ юридичної особи, зміст якого не підтверджено компетентним органом), які подані не до клопотання, як передбачено вимогами ЦПК України, а значно пізніше, не підтверджує процесуальну дієздатність заявника як іноземної особи в Україні, оскільки за ч.2 ст.74 Закону України «Про міжнародне право» такими є сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру та інші аналогічні документи, а тому докази такі не повинні прийматися судом як належні.

Суд, заслухавши пояснення представника ТОВ «Скорзонера», дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що подане представником Plan Team GmbH клопотання від 22.01.2015р. слід залишити без розгляду та повернути, з наступних підстав.

Згідно рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі АС № 199у/2014 за позовом Plan Team GmbH до ТОВ «Скорзонера» було стягнуто з ТОВ «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 641 167, 68 євро основної заборгованості за виконані проектні роботи, 51 506,47 євро - 3% річних від простроченої суми, 5122,73 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, а всього 697 796, 88 євро, в задоволенні решти позовних вимог в сумі 445 824,99 євро відмовлено (а.с.8-47 т.1).

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року було подано представником Plan Team GmbH ОСОБА_4 В. до Яремчанського міського суду 02.02.2015 року, про що свідчить реєстраційна відмітка (а.с. 3-7 т.1).

Скасовуючи попередні рішення суду по даній справі, Верховний Суд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій, визнавши представника Plan Team GmbH ОСОБА_5 О.В. неповноважним як у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, так і у Яремчанському міському суді, вирішив клопотання такої неуповноваженої особи - по суті і відмовив у його задоволенні. Підставою скасування також було і те, що відбувся

розгляд без належного повідомлення учасника процесу Plan Team GmbH про розгляд справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 393, 394 ЦПК України (в редакції на час подання клопотання) клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання. До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Отже, в переліку документів за нормами законодавства є наявний документ, який оформлено відповідно до вимог ЦПК України, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником), а в даній справі подане клопотання саме представником юридичної особи.

Згідно вимог ст.40 ЦПК України (в редакції на час подання клопотання) представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Із змісту вимог ст.42 ЦПК України вбачається, що повноваження представника юридичної особи та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності). Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, подаючи відповідне клопотання до суду, представник стягувача Plan Team GmbH Сторожук О.В. надав на підтвердження своїх повноважень як представника копію довіреності виданої фірмою Plan Team srl в особі президента др. інженера Йоханна Рьока, діючого на підставі статуту та законів Італії, від 20.05.2011 року на необмежений строк з правом передоручення, копію посвідчення підпису Республіка ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ідентифікацію особи і повноваження якого 25.05.2011р. перевірені нотаріусом в Боцені ОСОБА_8 -р ОСОБА_9 , з перекладом на українську мову перекладачем ОСОБА_10 , з апостилем (без перекладу), копії всіх засвідчені з оригіналом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левицьким Р.В. (а.с.55-59 т.1).

Отже, фірма Plan Team srl в особі президента др. інженера Йоханна Рьока, діючого на підставі статуту та законів Італії, уповноважила ОСОБА_1 підписувати та подавати в компетентні судові органи клопотання, вести справи фірми в судових органах, здійснювати правовий захист та представництво інтересів фірми Plan Team srl, при цьому довіреність видана 20.05.2011року в м.Боцена, а пізніше через п`ять днів саме 25.05.2011року нотаріус в м. Боцена, Італія підтвердив підпис Рьок Йоханна, однак вже в якості директора фірми Plan Team GmbH.

Однак, представник Plan Team Gmb ОСОБА_1 , не надав суду з врахуванням вимог ст.42 ЦПК України (до довіреності підтверджуючі документи, що посвідчують повноваження посадової особи на такі дії уповноваженої на це законом, статутом або положенням від імені юридичної особи) саме належних документів на представництво в Яремчанському міському суді інтересів Plan Team GmbH, виходячи з такого.

Підтвердження посадової особи, яка діяла від імені юридичної особи, надано представником ОСОБА_1 до клопотання, за період саме з 29.06.2012 р., а довіреність видана 20.05.2011р. для його представництва в суді.

Так, згідно витягу реєстрації та основних даних про фірму Plan Team GmbH, яка зареєстрована 05.08.2002 р. (згідно Торгового реєстру від 13.03.2014р.) зазначено, що система управління не колегіальне багатоособове управління з порізним керівництвом фірмою декілька керуючих (число членів на посаді 5), визначено повноваження правління (а.с.76-81 т.1). А саме, визначено повноваження Правління: орган управління, має всі повноваження постійного і виключного управління (за певним виключенням). При призначенні кількох керуючих їм можуть надаватись повноваження з управління до моменту, коли таке управління буде визначено для спільного, окремого виконання чи виконання більшістю голосів, а також віднесення деяких повноважень до одноособового управління, а інших до спільного. Якщо в цих призначеннях відсутнє будь-яке посилання на спосіб виконання повноважень з управління, то повинне кожне таке звичайне управління здійснюватись одноосібно, а виключне - спільно. У випадку необхідності здійснення спільного управління, окремий керуючий не може здійснювати ніяких дій, окрім якщо це є терміново необхідним для уникнення шкоди для товариства. Товариство (в іншому витягу на 2016р. наявного в матеріалах справи зазначено рада правління) може передавати всі або окремі свої повноваження, за винятком тих, що належать їй за законом, одному або кільком своїм членам або виконавчому комітету. Вона повинна при цьому підтвердити передані повноваження. Орган управління може також призначати уповноважених або директорів і передавати їм повноваження, які вважаються прийнятними. Голові правління або можливому делегованому керуючому, відповідно одноособовому керуючому належить законне представництво товариства, якщо призначаються декілька керуючих, вони представляють товариство спільно або окремо за однаковою процедурою, яка застосовується з приводу призначення для встановлення повноважень по управлінню.

В розділі посад, зазначений Рьок Йоханн, як керуючий, що призначений актом від 29.06.2012 р. на необмежений час. Визначені його повноваження по фірмі CONGIUNTA PER I SEGUENTI ATTI (в перекладі на російську мову - СЛЕДУЮЩИХ АКТОВ) ведення правових спорів з вартістю спору більше ніж 30 000 Євро, за виключенням спорів про стягнення вимог і пов`язаної з цим судової діяльності, наприклад, заходи забезпечення фірмі CONGIUNTA PER OGNI ALTRO ATTO (в перекладі CONGIUNTA PER OGNI ALTRO ATTO на російську мову ДЛЯ ЛЮБЫХ ДРУГИХ ДЕЙСТВИЙ).

Окрім даного представника як керуючого фірми, призначено в 2012 р. ще й інші (всього 5 керуючих).

Отже, статутом було передбачено повноваження ОСОБА_2 як керуючого щодо фірми CONGIUNTA PER OGNI ALTRO ATTO за виключенням спорів про стягнення вимог і пов`язаної з цим судової діяльності.

Оскільки жодного разу представник Plan Team Gmb ОСОБА_1 участі в судових засіданнях не брав, то суд виходить з доводів висловлених письмово представником у процесуальних заявах. Так, у апеляційній скарзі на ухвалу суду від 26.01.2016р., якою було відмовлено в задоволенні клопотання, та касаційній скарзі, представник ОСОБА_1 зазначає, що право, яке застосовується до довіреності визначається ст.6, ч.2 ст.8, ч.1 ст.12, 13, 26, 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» і за нормами ст.394 ЦПК, і суд не вправі перевіряти

повноваження дійсного представництва, оскільки це відноситься до повноважень нотаріуса, який

засвідчував повноваження та підпис особи, що видає довіреність, та є апостиль на неї, тобто вона дійсна на Україні. Окрім того, пан Рьок маючи хоча і певні обмеження на повноваження його як керуючого фірми, однак такі не заперечуються щодо третіх осіб, якщо він би діяв на шкоду товариству.

В касаційну інстанцію в травні 2016р. представник ОСОБА_1 надав повний витяг із торгового реєстру з відомостями фірми Plan Team Gmb станом на 03.02.2016 р. (а.с.30-66 т.4, переклад на а.с.67-103 т.4).

Згідно повного витягу із Торгового реєстру з відомостями фірми Plan Team Gmb виданої станом на 03.02.2016 р. особа, що підписала довіреність зазначена в перекладі як ОСОБА_11 Йоганн, який був призначений президентом ради правління з 03.01.2003р. по 01.02.2007р. (рада правління складалась з 2 осіб, в подальшому запис про те, що дана особа з 29.06.2012 р. (запис 17.07.2012 р.) спільно з іншими особами призначений керуючим фірми на необмежений час, співпадає з Торговим реєстром від 13.03.2014 р. поданим фірмою з клопотанням поданим до суду 02.02.2015року.

Однак, 29.04.2013 р. згідно запису від 05.06.2013 р. проведено зміну повноважень органів управління, зміну в складі осіб і даних про товариство. Так, згідно попередніх повноважень, рада правління орган правління, в якій би формі не призначався, має всі повноваження звичайного і надзвичайного правління, за винятком тих повноважень, які згідно з законодавством належать тільки учасникам товариства і тих, що встановлені для ради правління в момент її призначення. У разі призначення кількох керуючих їм можуть надаватися повноваження для правління на момент призначення на спільне, роздільне здійснення або більшістю голосів, а також деякі повноваження надаються на окреме здійснення, а інші на спільне здійснення. Якщо в призначенні відсутнє посилання на спосіб здійснення повноважень з правління, то одні підлягають звичайному правлінню, інші надзвичайному…

Проведено зміну у складі осіб і даних про товариство, зокрема Рок Йоганн надані повноваження запис відсутній, попередні повноваження відсутні. Такі записи, щодо ще 3-х керуючих (попередня ситуація 4 керуючих). А також призначено нову особу як керуючого Вегер Сільвія, строком до відкликання, та проведено запис про передачу довіреностей керуючих.

Дані записи щодо складу осіб і даних про товариство, є виконані останніми.

Тому, жодного підтвердження на повноваження ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) як директора чи президента др.-інженера, про що зазначено в довіреності, на час видачі її 20.05.2011 р. чи на момент посвідчення підпису нотаріусом 25.05.2011 р., установчі документи фірми не містять, зокрема, як вже зазначено вище, дана особа на час видачі та підписання довіреності не була президентом ради правління (а.с.78, 85 т.1).

Також, слід зазначити, що конституційне право особи на звернення до суду (ст.55 Конституції України) кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду

У цьому аспекті, порядок реалізації вимоги процесуального закону зобов`язує представника особи підтвердити суду наявність права вчиняти від імені такої особи певні процесуальні дії, зокрема, подавати і клопотання.

Також, по аналогії закону, п.7 ч.1, 4 ст.183 ЦПК України будь яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити інші відомості, що вимагаються цим кодексом. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо). Отже, долучені документи, надають суду право та необхідність перевірити доказ правосуб`єктності особи до поданих нею чи представником документів. Письмове клопотання повертається без розгляду без додержання вимог ч.1 цієї статті.

Аналогічно, за п.7 ст.177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі №914/2772/16).

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Згідно з частинами першою та третьою статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 240 ЦК України, представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Таким чином, суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складові представництва, а саме, факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи (у разі якщо юридичної то і повноваження посадової особи що діє від її імені) та, окремо, обсяг таких повноважень, а саме: право на звернення з відповідним процесуальним документом до відповідного суду (інстанції) у конкретний момент часу.

Таке право представника на звернення від імені довірителя може бути підтверджено лише документом, який демонструє дійсне волевиявлення учасника справи на надання повноважень конкретному адвокату, та є належним доказом, що дозволяє суду перевірити весь обсяг наданих повноважень.

Водночас, суд може виконати імперативну вимогу процесуального закону та перевірити наявність права в довірителя на підписання конкретного документу.

Такий підхід ґрунтується на імперативних вимогах статей 237, 240 ЦК України, та, головним чином, спрямований на забезпечення інтересів особи, яка прийняла рішення брати участь у судовому процесі через представника, на гарантування захисту її інтересів цим представником в межах наданих йому повноважень, що, у свою чергу, забезпечує справедливе і ефективне судочинство. Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.

Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з клопотанням. Повернення клопотання з огляду на підписання її особою, повноваження якої належно не підтверджені, і надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з таким клопотанням, не є, на переконання суду, обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Окрім того, суд при розгляді даного клопотання застосовує і вимоги Закону України «Про міжнародне приватне право».

Так, згідно ст.2 даного закону, він застосовується до таких питань, що виникають у

сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема визначення застосовуваного права, процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних юридичних осіб, визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

За ч.1 ст.4 право, що підлягає застосуванню до приватноправових

відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними

нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону,

інших законів, міжнародних договорів України.

Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Визначене згідно з частиною першою цієї статті право, як виняток, не застосовується, якщо за всіма обставинами правовідносини мають незначний зв`язок з визначеним правом і мають більш тісний зв`язок з іншим правом. Це положення не застосовується, якщо сторони (сторона) здійснили вибір права відповідно до частини першої цієї статті.

Правила цього Закону про визначення права, що підлягає

застосуванню судом, поширюються на інші органи, які мають повноваження вирішувати питання про право, що підлягає застосуванню.

Визначення права, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин на підставі колізійних норм, не здійснюється, якщо міжнародним договором України передбачено застосування до відповідних відносин матеріально-правових норм.

Представник ОСОБА_1 , посилаючись на ч.2 ст.8 Закону України «Про міжнародне право» звертав увагу апеляційної та касаційної інстанцій у письмових заявах, що для пересвідчення належності повноважень посадової особи на підписання довіреності від імені іноземної юридичної особи, з метою встановлення змісту норм права іноземної держави, суд чи інший орган може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів.

Звісно таке є правом, а не обов`язком суду.

Проте, в даній справі не достатньо підстав для застосування колізійного права та визначення саме змісту норм права іноземної держави, оскільки представництво інтересів іноземної юридичної особи здійснюється в Україні, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України ухвалене в Україні і розгляд клопотання поданого представником здійснюється судом за вимогами ЦПК України, в т.ч. перевірка повноваження представника, який діє від імені юридичної особи. Водночас, за ч.3 цієї ж статті 8 особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм.

Тому, представник був вправі та має право й надалі, після постановлення даної ухвали, надати суду ті документи, які підтверджують повноваження посадової особи іноземної юридичної особи для видачі йому довіреності на представництво від імені такої особи, в т.ч. і в судових органах, оскільки юридична особа не зверталась самостійно до суду. Такий висновок щодо встановлення належності представництва міститься вже в процесуальних рішеннях, ухвалених судами у даній цивільній справі.

Окрім того, за ст.12 цього ж закону, норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно несумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України.

А за ст.13, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Також, правила цього Закону не обмежують дії імперативних норм

права України, що регулюють відповідні відносини, незалежно від права, яке підлягає застосуванню (ч.1 ст.14 Закону України «Про міжнародне право»). Суд, незалежно від права,

що підлягає застосуванню відповідно до цього Закону, може застосовувати імперативні норми права іншої держави, які мають тісний зв`язок з відповідними правовідносинами, за винятком, встановленим частиною першою цієї статті. При цьому суд повинен брати до уваги призначення та характер таких норм, а також наслідки їх застосування або незастосування.

Суд вважає вірними посилання представника ОСОБА_1 на ст.26 вищевказаного закону щодо визначення цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи особистим законом юридичної особи, в тому числі наявності апостилю на довіреності поданої спільно з клопотанням від 02.02.2015 р. (апостиль як вже зазначалось взагалі не містить перекладу на українську мову - а.с.58-60 т.1), саме апостилем відбувається посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, проте не ставлячи під сумнів зміст самих документів, суд вправі (при відсутності у даній справі засвідчення довіреності з перевіркою належності повноважень посадової особи іноземної юридичної особи та її посадових обов`язків консульськими посадовими особами, які працюють в дипломатичних представництвах та консульських установах України), переконатись самостійно у демонстрації дійсного волевиявлення юридичної особи на надання повноважень адвокату, після чого підлягає розгляду клопотання щодо надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі АС № 199у/2014 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» на користь Plan Team GmbH 697 796, 88 євро, в т.ч. й оцінка самої арбітражної процедури у відповідності до укладеної угоди між сторонами (остання була підставою відмови по суті самого клопотання).

Також зі змісту ч.2 ст.74 Закону України «Про міжнародне право» процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Тому, дійсно як звернуто увагу суду в клопотанні ТОВ «Скорзонера», наявні в справі протоколи зборів іноземної юридичної особи, не є належним доказом її правосуб`єктності.

За аналогією закону щодо позовних заяв (за п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України) суд також постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст.393, 394 ПК (в редакції на 22.01.2015р.), п.7 ч.1, 4 ст.183 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне право», Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж», суд,-

у х в а л и в:

Клопотання представника Plan Team GmbH Сторожука О.В. про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом Plan Team GmbH до товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про стягнення на користь Plan Team GmbH 697 796, 88 євро, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2020 року.

Головуючий суддя: М. В. Польська