Номер провадження: 22-ц/813/1530/20
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про припинення договору,-

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк» про припинення кредитного договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 квітня 2008 року ним був укладений кредитний договір з АТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк»), за яким банк надав йому грошові кошти у розмірі 88 000 дол. США на строк до 15 квітня 2023 року.

Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором від 15 квітня 2008 року.

Іпотечним майном є квартира АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що виконав умови кредитного договору №1503/0408/45-012 належним чином, виплативши кредитні кошти банку в повному обсязі, в той час як ПАТ «Дельта Банк» незаконно продовжує здійснювати нарахування за кредитним договором, чим намагається позбавити його житла.

В процесі розгляду справи на підтвердження заявлених вимог позивач надав висновок №139 судового експерта Бочкарьова Д.О..

Під час дослідження наданого висновку суд першої інстанції дійшов до висновку, що для отримання висновку №139 від 14 березня 2019 року позивачем експерту не був наданий додатковий договір до кредитного договору, який передбачав зміну процентної ставки, висновок експерта містить математичні розбіжності та неточності.

Враховуючи викладене, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року по справі було призначено судову економічну експертизу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою справу направити для подальшого розгляду по суті, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Розгляд справи призначено на 08 квітня 2020 року, однак відповідно до рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року з подальшими змінами, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, Одеський апеляційний суд тимчасово зупинив розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та вільних слухачів, припинив їх пропуск до залів судових засідань, також призупинено проведення масових заходів, не пов`язаних із процесуальною діяльністю, зокрема, особистий прийом громадян, конкурси, екскурсії, круглі столи, семінари тощо.

Згідно приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Від адвоката Крупки О.О., що діє в інтересах ПАТ «Дельта Банк» надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Позивачу ОСОБА_1 судова повістка надсилалась на зазначену ним адресу, однак поштова кореспонденція повернулась із відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою, тому судова колегія прийшла до висновку про розгляд справи за відсутністю учасників справи, за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 15 квітня 2020 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України, зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У частині 1 статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Статтею 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

У частинах 1 та 3 статті 107 ЦПК України зазначено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк» про припинення кредитного договору №1503/0408/45-012 від 15 квітня 2008 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року відкрито провадження по справі.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 надав до суду Висновок експертного дослідження №139 від 14.03.2019р. за яким:

«Відповідно до даних наданої на дослідження виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 15.04.2008р. по 08.09.2008р. ВАТ «Сведбанк», станом на 15.04.2008 рік визначається надання кредитних коштів в сумі 88 000 дол. США за кредитним договором (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості) №1503/0408/45-012 від 15 квітня 2008 року.

За проведеним дослідження даних наданого на дослідження облікового регістру «Історія платежів за кредитом» складеної ПАТ «Дельта Банк» станом на 28.05.2012 року та платіжних касових квитанцій за період з 15.04.2008 по 08.10.2014р.р. позичальником ОСОБА_1 сплачено коштів на погашення кредиту та сплати процентів в сумі 182 764,21 дол.США.

У зв`язку з тим, що на дослідження не надані розрахунки до кредитного договору сукупної вартості кредиту, визначення абсолютного подорожчання кредиту, реальної відсоткової ставки, графіку платежів, та розрахунку ануїтетних платежів, експертом з керівництва положеннями наданого на дослідження кредитного договору №1503/0408/45 -012 від 15.04.2008 року за даними наданих на дослідження документів, здійснено аналітичний розрахунок за сумами нарахування до сплати відсотків на залишок кредиту з урахуванням внесених позичальником на погашення кредиту та сплати відсотків за датами користування кредитними коштами за період з 15.04.2008 по 08.10.2014р.р., за яким визначається, за період з 28.05.2012 по 08.10.2014р.р. сума надмірно сплачених коштів позичальником на користь банка складає 52 947,35 дол. США.».

Представники банку стверджували, що вказаний висновок викликає сумніви щодо його правильності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року призначено по справі судову економічну експертизу.

На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

1.Чи підтверджуються документально сплата коштів позичальником ОСОБА_1 банку з повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором №1503/0408/45-012 від 15 квітня 2008 року?

2.Чи наявний борг ОСОБА_1 за кредитним договором №1503/0408/45-012 від 15 квітня 2008 року з поверненням кредиту та сплати процентів?

Проведення судової економічної експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз МЮУ (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність відповідно до статей 384, 385 Кримінального Кодексу України.

Призначаючи по справі судову економічну експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись неможливо, виходячи з наведеного.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, суд першої інстанції необхідно було перевірити, чи дійсно вказаний доказ стосується предмету доказування по справі та чи дійсно з`ясування певних обставин позову потребує спеціальних знань.

Отже, за змістом вказаних норм процесуального права, призначення експертизи є доцільним, якщо необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

З питань, поставлених судом на дослідження судово-економічної експертизи, вбачається, що суд не може визначитись чи є додана до позовної заяви роздруківка належним та допустимим доказом для підтвердження здійснення платежу за кредитом, тобто встановити чи є це первинним бухгалтерським документом, що є суто правовим поняттям, та не потребує експертного дослідження.

Таким чином, зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що судом першої інстанції були з`ясовані вищенаведені обставини, а тому судом належним чином не обґрунтовано підстави та необхідність призначення судово-економічної експертизи, та не зазначено про відсутність можливості у суду здійснити перевірку розрахунків фактичної суми заборгованості без застосування спеціальних знань.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про призначення судово-економічної експертизи, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення питання щодо призначення експертизи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367 ч. 1, 2, 374 ч. 1 п. 6, 379 ч. 1, 3, 4, 381 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 15 квітня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік