Справа № 165/2728/18
Провадження № 2/165/13/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

встановив:

26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

На обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №482302 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 значаться власниками земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка межує з земельною ділянкою належною відповідачу ОСОБА_2 . Остання, кілька років порушувала межі земельних ділянок, як наслідок, самовільно захопила 29,45 м. на 1,5 м. площі їх ділянки, засадивши на цій території дерева та збудувавши огорожу. Межа земельної ділянки відповідача змістилася на 1,5 м., під стіну їх літньої кухні Порушення меж земельних ділянок та зміщення межі в сторону ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , було підтверджено листом №С-934 пр від 31 жовтня 2017 року за підписом заступника міського голови Рожелюка В.Д. При зверненні до Управління та Держгеокадастру у Волинській області та до Нововолинської міської ради, з проханням вирішити спір, їм було роз`яснено, що з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб вирішуються виключно в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, просять ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача відновити межу (встановити тверді межі і відновити межові знаки) між належною їм земельною ділянкою відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують їх право власності на земельну ділянку і знести збудовані на їх земельній ділянці споруди, а також стягнути з відповідача в їх користь судові витрати у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав наведених у ньому. Зазначила, що літня кухня на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , була побудована її свекрухою, яка вже двадцять років як померла. В 2018 році їх сусідка відповідач ОСОБА_2 побудувала огорожу, відступивши один метр від межі і захопивши таким чином частину земельної ділянки. В 2019 року ОСОБА_2 перенесла огорожу на 30 метрів від літньої кухні, однак решта земельної ділянки залишилася в її самовільному користуванні. Вважає, що остання порушує їх права на користування належною земельною ділянкою, а тому просила суд зобов`язати відповідача відновити межу (встановити тверді межі і відновити межові знаки) між належною їм земельною ділянкою відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують їх право власності на земельну ділянку і знести збудовані на їх земельній ділянці споруди, а також стягнути з відповідача в користь позивачів судові витрати у справі.

Позивачі: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви, в якій просили суд розглядати справу у їх відсутності, позов підтримали та просили його задоволити (а.с.35, 51).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнали. Останній пояснив, що 11 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та позивачами було погоджено межі суміжних земельних ділянок. Комісія з представників відповідного відділу Нововолинської міської ради не уповноважена давати висновки відносно меж земельних ділянок, а тому такі висновки суд не може брати до уваги та врахувати при винесенні рішення у справі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідно до державного акта на право власності на землю серії ЯЛ №482302 є співвласниками земельної ділянки площею 0,0813 га за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.4-5).

У судовому засіданні встановлено, що право власності на земельну ділянку площею 0,0659 га за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право власності на землю від 27 липня 2010 року серії ЯИ 247161, зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

В листі №С-934пр від 31 жовтня 2017 року заступник міського голови Рожелюк В.Д. повідомив, що представниками відділу міської ради (містобудування та архітектури, будівництва, комунального господарства і газифікації та Держгеокадастру у м. Нововолинську) при виході на місцевість та її огляду в присутності ОСОБА_2 , було виявлено, що межа земельних ділянок переміщена в сторону ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

З повідомленнями про факт самовільного зайняття земельної ділянки, ОСОБА_1 зверталася до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради та до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області. В листах-відповідях їй було роз`яснено, що спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб вирішуються виключно судом (а.с.7-9).

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно п.г ч.1 ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При ухваленні рішення у справі суд бере до уваги те, що ухвалою суду від 17 липня 2019 року, за клопотанням позивачів, задля встановлення факту порушення їх прав, у справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.67-68).

26 липня 2019 року позивачам надсилався рахунок №127 для здійснення оплати за проведення експертизи, однак у встановлений термін на рахунок інституту гроші не надійшли, а тому ухвала суду залишилася без виконання, а матеріали справи повернулися до суду.

З повторним клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи позивачі не зверталися, незважаючи на роз`яснення їм права на звернення з таким клопотанням.

Лист №С-934 пр від 31 жовтня 2017 року за підписом заступника міського голови Рожелюка В.Д. (а.с.6), без наявності інших підтверджуючих доказів, не може беззаперечно вказувати на факт порушення відповідачем прав власників суміжної земельної ділянки. Крім того, Виконавчий комітет Нововолинської міської ради не уповноважений вирішувати такі питання, оскільки розроблення технічної документації із землеустрою та послуги щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі надають землевпорядні компанії, що мають відповідну ліцензію на виконання землевпорядних робіт.

Таким чином, враховуючи обставини справи та наведені норми закону, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, а у судовому засіданні іншими належними та допустимими доказами не встановлено, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 було порушено права позивачів на користування належною їм земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , відтак у задоволенні позову суд відмовляє повністю.

Оскільки, судом відмовлено у позові, у відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі суд залишає за позивачами.

Керуючись: ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, на підставі: ст.152, ст.153, ст.158, ст.211, ст.212 ЗК України, ст.383, ст.386, ст.387 ЦК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення меж земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічної документації із землеустрою та знесення споруди збудованої в межах вищезазначеної земельної ділянки, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2020 року.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк