Справа № 727/9376/20
Провадження № 2/727/1938/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого - судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Кицинюка С.В.,

позивача: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту від 14.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., вона є спадкоємцем майна ОСОБА_3 . До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_2 .

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 сплив 13 серпня 2020 року, однак до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона звернулася 16 вересня 2020 року.

У встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона не звернувся до нотаріальної контори з тієї причини, що на території України був запроваджений карантин. Ця обставина створювала для неї істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Окрім того, вказувала на те, що у вказаний період вона була контактною особою та згідно п.6 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» перебувала протягом двох тижнів на самоізоляції, що унеможливлювало звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Вважає, що строк для прийняття спадщини було пропущено нею з поважних причин.

Просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Представником відповідача було подано відзив на позов, в якому останній позов не визнав. Вважає, що позивачем не надано доказів, які свідчать про наявність перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому строк для прийняття спадщини було нею пропущено без поважних причин. Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та його представник у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась. У поданій до суду заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Відповідно до заповіту від 14.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., ОСОБА_4 заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 (а.с.9).

У відповідності до ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

У силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Як було встановлено судом, постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Новоселицької І.Л від 03.11.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, а вчинення нотаріальної дії без встановлення такого факту, суперечить чинному законодавству України (а.с.13).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

У той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного, можна зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини суд визнав поважними.

ОСОБА_1 просить встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 (два) місяці.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що на території України був запроваджений карантин, вона перебувала на самоізоляції, а тому не мала можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Ця обставина створювала для неї істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини її пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати «свободу заповіту» як фундаментальний принцип спадкового права (постанова Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі №6-496цс17). Під свободою заповіту слід розуміти, в тому числі, право заповідача на визначення майбутньої юридичної долі свого майна на свій розсуд.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Отже, на переконання суду, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки запровадження карантину, факт перебування ОСОБА_1 на самоізоляції призвела до неможливості подати нею заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини.

При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.10,11,12,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном 1 (один) місяць, з дня набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Шевченківського

районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В.