Провадження № 2/161/473/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 січня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05.11.2016 року він позичив ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 10 280 доларів США та 9 095 Євро. На підтвердження укладення договору позики відповідач ОСОБА_2 написав розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей. При цьому, відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти до 05.12.2016 року. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, а тому він змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь 34 897,92 доларів США з них: 10280 доларів США борг, 3% річних в сумі 871,12 доларів США, пені 23 746,80 доларів США; 30 875,16 Євро з них: 9 095 Євро борг, 3% річних в сумі 770,71 Євро, пені 21 009,45 Євро та судові витрати по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 05.11.2016 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 10 280 доларів США та 9 095 Євро, вказана обставина підтверджується розпискою (а.с. 10).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець свої зобов`язання перед позичальником виконав, передав останньому грошові кошти в розмірі 10 280 доларів США та 9 095 Євро. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с. 10).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, заборгованість згідно розписки складає 10 280 доларів США та 9 095 Євро, а тому з нього слід стягнути в користь позивача суму позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річний за період з 06.12.2016 року по 03.10.2019 року становить 871,12 доларів США та 770,71 Євро.

Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. В ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України зазначено, що Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Враховуючи те, що відповідач не виконав умови договору позики, борг своєчасно не повернуто, то вимога визначена у договорі позики про стягнення пені в розмірі 7% від загальної суми боргу за кожен місяць протермінування виплати підлягає до задоволення, слід стягнути 23 746,08 доларів США та 21 009,45 Євро - пені.

Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 11 600 гривень, які були ним оплачені. Оскільки до матеріалів справи надано розрахунок суми судових витрат (а.с. 16), квитанцію про проведення оплати позивачем, то вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 599, 625, 1048, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (1988 року народження, ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 34 897 (тридцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім) доларів США, 92 центи з них: 10 280 (десять тисяч двісті вісімдесят) доларів США борг, 3% річних в сумі 871 (вісімсот сімдесят одну) доларів США 12 центів, пені 23 746 (двадцять три тисячі сімсот сорок шість) доларів США 80 центів; 30 875 (тридцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) Євро 16 євроцентів з них: 9 095 (дев`ять тисяч дев`яносто п`ять) Євро борг, 3% річних в сумі 770 (сімсот сімдесят) Євро 71 євроцентів, пені 21 009 (двадцять одну тисячу дев`ять) Євро 45 євроцентів.

Стягнути з ОСОБА_2 (1988 року народження, ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 11 600 (одинадцять тисяч шістсот) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 20 січня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська