САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5984/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.06.2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2019 року, виданого Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою, належить ј частина квартири АДРЕСА_1 . Спірна квартира є однокімнатною, загальна площа 25,7 кв.м., а житлова - 12,8 кв.м. Відповідачу ОСОБА_2 належить ѕ частки квартири АДРЕСА_1 : Ѕ частина на підставі свідоцтва у праві спільної сумісної власності на майно від 09.11.2011 року та ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2011 року. Відповідач була дружиною батька позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Частка спірної квартири була ним успадкована після смерті батька. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірної квартири він звернувся до нотаріальної контори в листопаді 2018 року, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що на відповідача було помилково зареєстровано право власності на спірну квартиру в цілому. Внести зміни до реєстрації права власності на моє прохання ОСОБА_2 відмовилася, тому позивач звернувся до суду із позовом про скасування реєстрації права власності. В процесі розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 тільки 12.06.2019 року внесла зміни до запису про реєстрацію права власності на спірну квартиру, тому справу було закрито. З моменту відкриття спадщини відповідачка розпоряджається квартирою на власний розсуд. Позивач до квартири доступу не має. Відповідач проживає та зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_2 , в якому їй належить ѕ його частки. ј частка цього будинку належить позивачу. Просив суд ухвалити рішення, який вселити його в квартиру АДРЕСА_1 , стягнути на його користь понесені судові витрати.

07 листопада 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.17).

Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.155 ЖК УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Судом встановлено, що позивач є власником ј частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 від 02.08.2019 року (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_2 є власником ѕ частки квартири АДРЕСА_1 : Ѕ частина на підставі свідоцтва у праві спільної сумісної власності на майно від 09.11.2011 року та ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 від 09.11.2011 року (а.с. 6-9).

Позивач посилається на ті обставини, що відповідач перешкоджає йому проживати у спірній квартирі, в той же час дозвіл позивача на одноособове розпорядження нею на власний розсуд не отримувала.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, а також ст. Протоколу №1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є власником ј частини квартири АДРЕСА_1 та має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, його право має бути захищено судом шляхом вселення його до спірної квартири.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 768,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 155 ЖК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-284 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев