Справа № 476/185/20
Провадження № 2/476/121/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2020 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Калинівська сільська рада Єланецького району Миколаївської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

18.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Калинівська сільська рада Єланецького району Миколаївської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,2559 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останньої є він та його сестра ОСОБА_2 . Спадщину після смерті матері він прийняв, подавши у встановлений законом строк до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Однак, оформити свої спадкові права на 1/2 частку вказаної земельної ділянки позбавлений можливості у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Вирішити дане питання у позасудовому порядку не видається можливим, тому він просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку вищевказаної земельної ділянки у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Так, за Конституцією України, ст.ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12-13, ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи по суті, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 (том І а. с. 18-19, 34), яка з 09.02.1999 року по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (том І а. с. 79).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площами 1,5599 га з кадастровим номером :01:000:0306, 5,9305 га з кадастровим номером 0:01:000:0823, 6,2559 га з кадастровим номером :01:000:0299, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області (том І а. с. 15-17, 20-25, 32-33, 115-129, 132, 145, 213-220).

Щодо майна ОСОБА_4 , померлої 15.05.2017 року, приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П. 22.06.2017 року заведено спадкову справу за №111/2017, з якої вбачається, що у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулися сторони (том І а. с. 67-222).

27.12.2017 року сторонам видано свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМХ 064337 та серії НМХ 064335, відповідно до яких останні успадкували після смерті матері право власності на 1/2 частку земельних ділянок площами 1,5599 га з кадастровим номером :01:000:0306 та 5,9305 га з кадастровим номером 0:01:000:0823 кожен. Цього ж дня відомості про право власності сторін на вказане майно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухома майно (том І а. с. 20-25, 67-68, 135, 137-139, 147-149).

На земельну ділянку площею 6,2559 га з кадастровим номером :01:000:0299 спадкодавицею за життя зроблено розпорядження у вигляді заповіту, посвідченого 21.04.2009 року державним нотаріусом Єланецької державної нотаріальної контори Черніковою О.Є. та зареєстрованого у реєстрі за №379, відповідно до якого вказану земельну ділянку спадкодавиця заповіла ОСОБА_3 (том І а. с. 84, 93).

Між тим, ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений строк не прийняв у зв`язку з чим приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. відмовлено останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно (том І а. с. 153-157).

17.04.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак, ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 26.11.2018 року провадження у вказаній справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (том І а. с. 166-206).

28.02.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. для видачі йому свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0299 (том І а. с. 207), проте, йому відмовлено у видачі свідоцтва з огляду на відсутність правовстановлюючого документа, який посвідчував право власності спадкодавиці на земельну ділянку та який не відноситься до втраченого, пошкодженого чи зіпсованого (том І а. с. 13-14, 221-222).

В ході судового розгляду встановлено, що 13.04.2017 року відомості про право власності спадкодавиці на земельну ділянку площею 6,2559 га з кадастровим номером :01:000:0299 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою виникнення права власності на вказане майно є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 069750 року від 14.11.2005 року, який втрачено, про що зроблено оголошення у районній газеті "Єланецький вісник", випуск №45 (9353) від 13.11.2020 року.

Вирішити дане питання у позасудовому порядку не видається можливим, тому наразі захист спадкових прав та інтересів позивача можливий лише у судовому порядку шляхом визнання його права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 6,2559 га з кадастровим номером :01:000:0299.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини, згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як слідує зі змісту п. п. 5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4/-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Зі системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки, в ході судового розгляду достовірно встановлено неможливість позивача реалізувати свої спадкові права на вищевказане майно, то суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивача та вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування задовольнити повністю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Калинівська сільська рада Єланецького району Миколаївської області, ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки площею 6,2559 га з кадастровим номером :01:000:0299, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 18.12.2020 року.

Суддя Н.В. Чернякова