Справа № 182/6755/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Тананайської Ю.А.

за участю секретаря Новоселецької К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Марганці цивільну справу № 182/6755/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Репортер», редакції газети «Репортер» , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Репортер», Редакції газети «Репортер», ОСОБА_3 , про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позовних вимог вказавши на те, що згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. 21 червня 2018 року йому стало відомо, що в Нікопольській міській газеті «Репортер» (випуск за номером 44 від 19.06.2018 року), яка є друкованим ЗМІ, у рубриці «Бесіда з депутатом» була опублікована стаття під назвою «Як тільки ОСОБА_4 стане президентом, поверну собі Центральний ринок». Засновником газети «Репортер» є ТОВ «Інформаційний центр «Репортер», засновником якого є ОСОБА_5 , а керівником ОСОБА_6 . Авторами вищевказаної статті є журналіст газети «Репортер» Едуард Фатєєв та депутат Нікопольської міської ради ОСОБА_7 . У статті «Як тільки ОСОБА_4 стане президентом, поверну собі Центральний ринок» містяться твердження, які принижують його честь та гідність, а саме: на сторінці 3 випуску газети №44: «Але владу повинні контролювати достойні люди, не такі, як ОСОБА_8 , колишній регіонал. Хоча, може бути, для когось він і хороший. Взимку на мітинг пенсіонерів МВС, які добиваються підвищення пенсій, він прийшов в потертому пальто та кашкеті. Та ви ж, колишні менти, знаєте, як він забрав у міста Первомайський ринок, забрав у підприємця Петренка ресторан «Каштани»…». ОСОБА_2 та ОСОБА_9 у вказаному тексті приводять фактичні твердження, що він «забрав у міста Першотравневий ринок» та «забрав у підприємця Петренка ресторан «Каштани». Відповідно до тлумачення слова «забрати» означає «взяти собі, присвоїти, захватити». Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 поширили недостовірну інформацію про те, що він: «взяв собі, присвоїв, захватив» Першотравневий ринок»; «взяв собі, присвоїв, захватив» ресторан «Каштани».

Крім того, 21 червня 2018 року був розповсюджений номер 45 газети «Репортер». На сторінці 5 випуску №45 є наступне твердження: «…Що вас пов`язує з ОСОБА_8 ? Він же регіонщик, сепаратист, ворог України». Визначення терміну «сепаратизм» наступне: діяльність, направлена за зміну статусу окремих територій відповідно до законів України та протизаконна діяльність, направлена на сецесію (відділення) від матірної України частини територій та їх мешканців. Словосполучення «ворог України» означає державну зраду. За вищевказані діяння передбачена кримінальна відповідальність. Всі опубліковані твердження відповідачів, які ним оскаржуються, містять відомості, які не відповідають дійсності або явища не існували взагалі. Таким чином, відповідачі поширили недостовірну інформацію про нього. Неправомірними діями відповідачів принижена його честь, гідність та репутація.

Він відома у місті Нікополі людина, громадський діяч, має відповідний соціальний статус: полковник міліції, кандидат юридичний наук, доцент, депутат Нікопольської міської ради 6 скликання, член виконкому НМР у 2016-2017 роках, член Наглядової спостережної ради у 2017 році, обраний у 2018 році член та голова Громадської ради при НМР, член Національної спілки журналістів України, голова ради Громадської спілки «Нікопольці» та ін. Він неодноразово був нагороджений урядовими та відомчими нагородами.

Неправомірні дії відповідачів заподіяли йому та його родичам моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідачі принизили його перед іншими людьми та поширили неправдиві відомості стосовно нього. Його престиж значно знизився. Протягом останнього часу йому та членам його родини неодноразово телефонували знайомі та незнайомі громадяни та висловлювали своє негативне ставлення до нього. Він не може спокійно вийти на вулицю чи в магазин, де його питають незнайомі громадяни про його ставлення до України або про відношення до Першотравневого ринку. Це відношення мешканців міста пов`язано з неправдивою інформацією, яка була опублікована відповідачами.

Тираж газети «Репортер» становить біля 6 тисяч екземплярів. «Репортер» є засобом масової інформації, де публікуються офіційні матеріали Нікопольської міської ради, тому коло читачів значно більше, ніж номінальний тираж. Крім того, стаття «Як тільки Тимошенко стане президентом, поверну собі Центральний ринок» опублікована у мережі «Інтернет» на офіційному сайті газети «Репортер» за адресою: http://www.reporter-nikopol.com/kak-tolko-timoshenko-stanet-prezidentom-vernu-centralnyj-rynok/(випуск 44)

та http://www.reporter-nikopol.com/kak-tolko-timoshenko-stanet-prezidentom-vernu-centralnyj-rynok-2/ (випуск 45). Загальну аудиторію читачів вказаних статей він рахує у кількості понад 20 тисяч осіб. Вважає, що розумною та справедливою буде сума моральної шкоди, яку він оцінює у 100 тисяч гривень.

На величину відшкодування має впливати той факт, що ОСОБА_10 по матеріалам Нікопольського відділу УБОЗ був у 2001 році засуджений за скоєння корисного злочину. На той час він був керівником цього правоохоронного підрозділу і особисто ОСОБА_11 . Тому він має до нього негативне ставлення та умисно розповсюджує про нього недостовірну інформацію. ОСОБА_10 , крім того, є депутатом Нікопольської міської ради і, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про статус депутата місцевої ради», зобов`язаний дотримуватись правил депутатської етики, зокрема керуватися в своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі, гідності, не допускати образливих висловлювань, не використовувати в публічних виступах недостовірні або не перевірені відомості.

Просить суд визнати недостовірною та спростувати наступну інформацію, яка була опублікована у випуску №44 газети «Репортер» від 19.06.2018 року, у випуску №45 газети «Репортер» від 21.06.2018 року та на офіційному інтернет-сайті газети «Репортер» за адресою: www.reporter-nikopol.com.: що В. ОСОБА_12 «забрав у міста Першотравневий ринок»; що В.Ю. Журавльов «забрав у підприємця Петренка ресторан «Каштани»; що В. ОСОБА_12 є «сепаратист»; що В.Ю. ОСОБА_8 є «ворог України». Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 сто тисяч гривень за заподіяння моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Репортер», редакції газети «Репортер», ОСОБА_3 , про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження.

16.10.2018 року директор ТОВ «ІЦ «Репортер» Топчій Т.О. надав до суду відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відносно ТОВ «Інформаційний центр «Репортер» та редакції газети «Репортер» в повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 42 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: 1) ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників); 2) вони містяться у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або у відповіді на звернення, подане відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 3) вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; 4) вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього; 5) в них розголошується таємниця, яка спеціально охороняється законом, проте ці відомості не було отримано журналістом незаконним шляхом; 6) законом передбачено звільнення або не притягнення до відповідальності за такі дії. Інтерв`ю один з інформаційних жанрів журналістики та публіцистики, в якому подається вільний виклад розмови журналіста з особою, думки або коментарі чи враження якої з певних актуальних життєвих питань являють громадських інтерес і призначені для публікації у пресі, показу на телебаченні, трансляції по радіо, використання в Інтернеті тощо. Стаття, що є предметом спору, викладена у журналістському стилі «Інтерв`ю», тобто у статті дослівно відтворено вислови депутата Нікопольської міської ради ОСОБА_2 . Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або інша установа, що виконує її функції. Редакція діє на підставі свого статуту та реалізує програму друкованого засобу масової інформації, затверджену засновником (співзасновниками). Редакція друкованого засобу масової інформації набуває статусу юридичної особи з дня державної реєстрації, яка здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа «Редакція газети «Репортер» не зареєстрована. Відповідно до Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1 у разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Таким чином, у даній справі ТОВ «Інформаційний центр «Репортер» є Редакцією газети «Репортер» і підлягає звільненню від відповідальності на підставі п.3.ст. 42 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні».

30.10.2018 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив ТОВ «ІЦ «Репортер», у якій вважає доводи, що викладені у відзиві, необґрунтованими з наступних підстав. За твердженням відповідача №2, інтерв`ю вільний виклад розмови журналіста з особою. Відповідно до ст. 42 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян у разі дослівного відтворення публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Таким чином, в ході судового засідання повинно бути з`ясовано, чи є опубліковані відомості дослівним відтворенням слів відповідача №1. Крім того «Словник української мови» дає тлумачення терміну «публічний» - «Який відбувається в присутності публіки, людей; прилюдний». Таким чином «розмова журналіста з особою» не є публічним виступом фізичної особи, тому положення п.3 ст. 42 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» не застосовується. Також на час направлення позову йому було невідомо, чи є відповідач №3 юридичною особою. У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. Таким чином, ТОВ «Інформаційний центр «Репортер» є належним відповідачем по справі (як засновник друкованого засобу масової інформації).

29.01.2019 року директор ТОВ «ІЦ «Репортер» Топчій Т.О. надав до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого, ознайомившись із позицією позивача, що викладена у відповіді позивача на відзив ТОВ «Інформаційний центр «Репортер», вважає, що твердження позивача «розмова журналіста з особою не є публічним виступом» є частковим застосуванням ст. 42 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» до цивільно-правових відносин, що є предметом спору по даній справі, є хибним. ТОВ «ІЦ «Репортер» у відзиві на позовну заяву зазначило, що відповідно до 42 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: 1) ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників); 2) вони містяться у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або у відповіді на звернення, подане відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 3) вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; 4) вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього; 5) в них розголошується таємниця, яка спеціально охороняється законом, проте ці відомості не було отримано журналістом незаконним шляхом; 6) законом передбачено звільнення або непритягнення до відповідальності за такі дії. Тобто, ТОВ «Інформаційний центр «Репортер» в якості підстави для звільнення від відповідальності посилалось не на публічність виступу відповідача ОСОБА_2 , а саме на повідомлення суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

29.01.2019 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, відповідно якого він просить відмовити ОСОБА_1 , у задоволенні позовних вимог з наступних підстав: 1) В позовній заяві він зазначений як відповідач №4. В позовному провадженні при розгляді цивільної справи завжди присутня особа відповідача, під якою розуміється особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, яка знайшла своє аргументування та вираження у відповідній позовній заяві. Це особа, яка за заявою позивача або іншого ініціатора процесу залучається судом до участі у справі для визначення підстав покладення не неї обов`язку щодо поновлення суб`єктивного права позивача, яке зазнало посягання. Тобто, він, на думку позивача, зобов`язаний поновити його порушене право. Якщо позов подано до кількох відповідачів, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог щодо кожного з них. Позивач не виклав зміст позовних вимог щодо нього особисто. 2) Відповідно до 42 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: 1) ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників); 2) вони містяться у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або у відповіді на звернення, подане відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 3) вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; 4) вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього; 5) в них розголошується таємниця, яка спеціально охороняється законом, проте ці відомості не було отримано журналістом незаконним шляхом; 6) законом передбачено звільнення або непритягнення до відповідальності за такі дії. Відповідач ОСОБА_10 є фізичною особою, а інформація, викладена в №44-45 газети Репортер за 2018 рік дослівним відтворенням його повідомлення. Оскільки ще 31 травня 2018 року Громадська організація «Прихист» м. Нікополь на своєму інтернет-каналі опублікувала інтерв`ю з ОСОБА_13 , в якому останній висказує ті ж самі судження стосовно позивача, що є предметом спору. Дане відео станом на 22 січня 2019 року переглянуло 2098 осіб, проте позивач чомусь не вважає це інтерв`ю приниженням його честі, гідності та ділової репутації. Твердження позивача про приниження його честі, гідності та ділової репутації публікацією інтерв`ю ОСОБА_2 в №44-45 газети Репортер за 2018 рік є надуманим.

14.02.2019 року відповідач ОСОБА_10 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у позові ОСОБА_1 до нього про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що 1) позивач вказує, що у газеті «Репортер» (№45 від 21.06.2018 року) на сторінці 5 в інтерв`ю з ним є фраза «Що Вас пов`язує з ОСОБА_8 ? Він же регіонщик, сепаратист, ворог України». ОСОБА_1 депутат Нікопольської міської ради декількох созивів, член «Партії Регіонів» по 2012 рік, звідки був виключений. Хто ж він, якщо не «регіонщик»? Щодо сепаратиста, то позивач посилається на Вікіпедію та наводить трактування терміну «сепаратизм» як «діяльність, направлена на зміну статусу окремих територій відповідно до законів України». З відкритих інформаційних джерел видно, що сепаратизмом не є виключно діяльність людини, це може бути і політика, практика, навіть суспільне явище. В цьому розумінні сепаратистом є людина, якій народ України, громадяни та виборці міста Нікополя довірили представляти свої інтереси в Нікопольській міській раді Дніпропетровської області і яка від їх імені на голосуванні сесії від 02.04.2015 року не віддала свій голос за те, щоб визнати Російську Федерацію державою-агресором шляхом утримання від голосування, саме це зробив ОСОБА_1 , про що свідчить протокол сесії Нікопольської міської ради від 02.04.2015 року. крім того, він, як і інші громадяни України читає пресу, де у статті ОСОБА_14 «Хто і навіщо збирає підписи проти мера?», опублікованій у газеті «Громадська сила Нікополь» від 30.08.2017 року №35 (101), журналісти інформаційного агентства «RegioNews» звинувачують ОСОБА_15 у сепаратизмі, зв`язках з проросійськими силами, на користь яких на думку автора цієї статті, він і збирається відновлювати наглядову раду. У газеті «Репортер» від 07.04.2015 року у статті «Тест на чуркіна» пройшли не всі депутати» зазначено, що дії ОСОБА_8 охарактеризувати, як «побутовий сепаратизм»,… який своїми щоденними діями в побуті проявляє чи навіть пропагує (в даному випадку і на сесіях міської ради) антиукраїнські погляди». Жодного спростування ОСОБА_1 вказаних статей у відомих міських періодичних виданнях він не бачив. Щодо ворогу України, то позивач ототожнює слова «ворог України» з державною зрадою, хоча вказані слова жодним чином не корелюють між собою. У газеті «Репортер» від 10.05.2013 року №42 в ході свого інтерв`ю вказує, що «його дружина донька відомого російського поета, члена-кореспондента Академії російської словесності. Вони часто їздять у Росію на різноманітні творчі зустрічі». Хіба не є супротивником всього українського людина, яка не вивчає рідне мистецтво, не відвідує творчі вечори на Батьківщині, а робить це за її кордонами. 2) У газеті «Україна кримінальна» від 15.11.2018 року розміщена стаття ОСОБА_16 «Доля» для Нікопольського ОБОПа» від 22.09.2005 року, де він прямо звинувачує позивача ОСОБА_1 в тому, що той саме забрав (безкоштовно відібрав) у нього бізнес та нерухомість торговий дім «Союз», магазин «Простор» (колишній ресторан «Каштани»). Жодного спростування позивачем ОСОБА_1 цієї статті він не бачив. У газеті «Новий репортер» від 17.08.2013 року є стаття Є.Іванченка «Про Першотравневий ринок розказали Президенту», де автор зазначає «що до «господарів» ринку, які отримали його, заплативши всього 100 тисяч гривень замість необхідних двох мільйонів, то ОСОБА_17 назвав їх поіменно: ОСОБА_18 , Журавель, Крот». У газеті «Новий репортер» №48 972) від 27.11.2013 року міститься стаття Є.Іванченка «Навколо Першотравневого ринку стає шумно» міститься « особливим цинізмом та лицемірством у цій чорній справі відрізняються справжні господарі Першотравневого ринку Старун і Журавльов і компанія…» та опубліковані фото з мітингу, де люди тримають плакати з прізвищем ОСОБА_1 У газеті «Слово Нікополя» журналісти зазначають « ОСОБА_18 доки був мером, допоміг ринку стати приватним Журавльовським…». У газеті «Громадська сила Нікополь» від 26.07.2017 року №30 (96) опубліковано статтю « ОСОБА_19 «борець за правду» чи «віджимач» чужого бізнесу». Зі статей можна побачити, що багато громадян, журналістів та ЗМІ називають позивача ОСОБА_1 сепаратистом, корупціонером, таким, що «віджав» Першотравневий ринок у міста та бізнес у приватного підприємця ОСОБА_20 , формуючи думку щодо нього у громадськості та мешканців їх міста, в тому числі і його. Позивач не реагує на вказані публікації, не позивається до суду на їх авторів, не спростовує наведені ними факти та інформацію. Позивач умовчує, що сказані ним слова стосувалися позивача, як публічної особи та його професійної діяльності на посаді начальника ОБОП. Публічна особа повинна бути готова до критики. 3) У позовній заяві позивач пише про заподіяння йому та його рідним моральної шкоди, яка виразилася у моральних стражданнях та переживаннях, приниженні перед іншими людьми та зниженні престижу, які він оцінює у 100 тисяч гривень. Однак у позові не доводить і сам факт завдання йому моральної шкоди (не заявляє клопотання про допит свідків, які, за його твердженням, йому дзвонили), і не надає достатніх доказів щодо розмір заданої моральної шкоди: пише про моральні та душевні страждання, переживання, але жодного разу не звернувся з їх приводу до лікаря психіатра, практикуючого психолога або хоча б сімейного лікаря (записів з поліклінічних карток хворого з приводу нервових розладів або перенесеного стресу до суду не надано). 4) висновок позивача щодо того, що в продовженні його інтерв`ю, опублікованому в газеті «Репортер» №45, йдеться про нього, є передчасними, оскільки зазначено лише прізвище ОСОБА_8 , без вказівки імені та по-батькові. А позивач самостійно чомусь ототожнив себе із його висловлюваннями.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайської Ю.А. цивільну справу № 182/6755/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Репортер», Редакції газети «Репортер», ОСОБА_3 , про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди прийнято до провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, зазначив, що оспорює висловлювання ОСОБА_2 викладені в опублікованих статтях, які є твердженнями, а не оціночними судженнями. Згідно законодавства журналіст зобов`язаний перевірити інформацію, а потім публікувати її.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Горох О.В. позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що впродовж тривалого часу в засобах масової інформації публікувалися непоодинокі статті, які сформулювали думку ОСОБА_2 про позивача, тому висловлювання є оціночними судженнями. Розмір завданої моральної шкоди не підтверджено будь-якими доказами.

Відповідач ОСОБА_3 , ТОВ «ІЦ «Репортер» , повідомленні про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Редакція газети «Репортер» не є юридичною особою, тому згідно ст.48 ЦПК України не може бути відповідачем по справі.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в 44 номері газети «Репортер» опубліковано у рубриці «Бесіда з депутатом» статтю «Як тільки ОСОБА_4 стане президентом, поверну собі Центральний ринок». Авторами статті є журналіст ОСОБА_3 та депутат Нікопольської місцевої ради Доброродній ОСОБА_21 .Ф.

В статті зазначено: "владу повинні контролювати гідні люди, не такі, як ОСОБА_8 , колишній регіонал. Хоча, може бути, для когось він і хороший. Взимку на мітинг пенсіонерів МВС, які добивалися підвищення пенсій, він прийшов у потертому пальто та кашкеті. Та ви ж, колишні менти, знаєте, як він забрав у міста Первомайський ринок, забрав у підприємця ОСОБА_20 ресторан «Каштани».

21 червня 2018 року в 45 номері газети «Репортер» опубліковано у рубриці «Бесіда з депутатом» статтю «Як тільки ОСОБА_4 стане президентом, поверну собі Центральний ринок». Авторами статті є журналіст ОСОБА_3 та депутат Нікопольської місцевої ради Доброродній ОСОБА_22 Ф.

В статті зазначено, " ОСОБА_8 є сепаратистом , ворогом України".

Зазначені випуски газети "Репортер", розміщені на офіційній сторінці газети «Репортер», розміщеній на інтернет-сайті www.reporter-nikopol.com в мережі Інтернет.

Статті 3, 28 Конституція України, визнають честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачають, що кожен має право на повагу до його гідності.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

За приписами ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що інформація, яка розміщена в газеті «Репортер», про те, що позивач по справі ОСОБА_1 є сепаратистом, ворогом України, забрав у міста Первомайський ринок, забрав у підприємця Петренко ресторан «Каштани», несе негативний зміст, створює у широкого кола осіб викривлене уявлення про діяльність позивача, сприймається як звинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що безперечно, порушує особисті(немайнові) права позивача на честь, гідність та ділову репутацію.

Окрім того, такі вислови є фактичними твердженнями, а їх відповідність дійсності підлягає доведенню, оскільки при використанні даної інформації відносно ОСОБА_1 своїми висловлюваннями відповідач ОСОБА_10 , переконує значну кількість громадян у причетності останнього до участі у незаконному заволодінні майном третіх осіб, у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України.

У ст. 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Доказів того, що ОСОБА_1 притягнений до кримінальної відповідальності, у встановленому законом порядку, відповідачем суду надано не було.

Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 причетний до незаконного заволодіння майном підприємця ОСОБА_20 та нерухомим об`єктом Первомайський ринок.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» передбачено, що журналіст має на вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання інформації.

Реалізуючи наведене право, журналіст ОСОБА_3 , діючи як представник засобу масової інформації, поширив інформацію, отриману під час інтерв`ю з депутатом Нікопольської місцевої ради Добророднім А.Ф.

Згідно положень пунктів 2, 3 частини першої статті 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: вони містяться у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», або у відповіді на звернення, подане відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, з огляду на те, що судом встановлено, що поширену у статтях інформацію отримано з інтерв`ю з ОСОБА_2 та є його дослівним відтворенням, то підстав для задоволення позову в частині вимог до ТОВ «ІЦ «Репортер», ОСОБА_3 немає, а позовні вимоги в частині її спростування підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою, шостою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань

Висвітлення особи позивача в негативному світлі, твердження про його причетність до заволодіння майном третіх осіб, поширення інформації, що ОСОБА_1 «сепаратист, ворог України», безпосередньо торкається його честі, гідності та ділової репутації, оскільки в очах законослухняних громадян ці факти ганьблять моральні якості та етичні принципи позивача, знижують суспільну оцінку його моральних, духовних та професійних якостей як члена суспільства.

Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує зміни його життєвих зв`язків, глибину фізичних та душевних страждань, інші обставини справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 2000 гривень.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2466 грн.80 коп., за ставками визначеними Законом України «Про судовий збір», а тому зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію та такою, що порушує немайнові права ОСОБА_1 на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, що опублікована та поширена ОСОБА_2 :

- в газеті «Репортер» №44 від 19 червня 2018 року в статті «Беседа с депутатом» Анатолий Доброродний: «Как только Тимошенко станет президентом, верну себе Центральный рынок» про те, що «Журавлев забрал у города Первомайский рынок; забрал у предпринимателя Петренко ресторан «Каштаны»;

- в газеті «Репортер» № 45 від 21 червня 2018 року в статті «Беседа с депутатом» Анатолий Доброродний: « ОСОБА_23 только Тимошенко станет президентом, верну себе Центральный рынок» про те, що «Журавлев сепаратист, враг Украины»;

- на офіційній сторінці газети «Репортер», розміщеній на інтернет-сайті www.reporter-nikopol.com в мережі Інтернет : випуск газети «Репортер» № 44 та випуск газети «Репортер» № 45.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Репортер» протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили, опублікувати спростування недостовірної інформації, у такий самий спосіб, у який вона поширювалась, шляхом повідомлення, що дані твердження є недостовірними.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі дві тисячі гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 740 гривень 04 коп.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Марганецький міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , поштовий індекс АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_10 , поштовий індекс АДРЕСА_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний центр «Репортер», поштовий індекс 53213, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів буд.50,

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , поштовий АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 24 січня 2020 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська