Справа № 159/6621/19
Провадження № 2/159/208/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (усного) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Вказана вище позовна заява подана позивачем 22.11.19 р., надійшла до суду 26.11.19 р.. Позов позивачем обгрунтований тим, що відповідно до договору № б/н від 31.08.07 р. (далі - договір, кредитний договір), відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 2 000 доларів США на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20, 40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту він керувався п. п. 3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника на прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, що викладені на його сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/ (далі - сайт), складають між сторонами договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, що викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 кал. днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Покликаючись на ст. 1 054 ЦК України, зазначає, що він як банк свої зобов`язання за кредитним договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, згідно з договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Покликаючись на ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зазначає, що згідно з п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - в разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку відповідач має виконати зобов`язання з повернення кредиту (у т. ч. простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Зазначає, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення умов кредитного договору, ст. ст. 509, 526, 1 054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Покликаючись на ст. ст. 629, 610, 525 ч. 2 ст. 615 ЦК України, зазначає, що відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь - якого рахунку, відкритого у банкові, зокрема, із картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань; відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг при незгоді із зміною Правил та/або Тарифів банку, що викладені на банківському сайті, відповідач як позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед ним заборгованість. На підставі п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів, що викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Покликаючись на ч. 2 ст. 1 054, ч. 2 ст. 1 050 ЦК України, п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг; п. 5.7 Правил користування платіжною карткою, зазначає, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати її недійсною до моменту усунення порушень; вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленій банком частці у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за договором. Відповідно до п. 5.5.1 Правил користування платіжною карткою, за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою, або додаткову комісію, розміри якої встановлюються Тарифами, що викладені на банківському сайті. Зазначає, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач за станом на 31.08.19 р. заборгував суму 10 489, 01 доларів США, що за курсом 25, 23 згідно із службовим розпорядженням Нацбанку України від 31.08.19 р. складає 264 661 грн, 84 коп., що складається з:

- 1 968, 95 доларів США - заборгованості за кредитом;

- 8 220, 16 доларів США - заборгованості по відсотках за користування кредитом;

- 299, 90 доларів США - заборгованість за пенею та комісією. Однак він, скориставшись правом не вимагати всього боргу, приймає до уваги борг до стягнення в сумі 5 052 грн, 25 коп., що за курсом 25, 23 згідно із службовим розпорядженням Нацбанку України від 31.08.19 р. складає 127 489 грн, 88 коп. і складається з:

- 1 968, 95 доларів США - заборгованості за кредитом;

- 3 083, 30 долари США - заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 31.08.07 р. по 31.01.13 р.. відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і борг не погашає, чим порушує його права. Покликаючись на ч. 1 ст. 598, 599 ЦК України, п. 9.12 договору, зазначає, що договір діє на протязі 12 міс. з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не поінформує другу сторону про розірвання договору, він автоматично лонгується на той же строк. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь вказану вище суму боргу, а саме: 5 052, 25 долари США, що за курсом 25, 23 згідно із службовим розпорядженням Нацбанку України від 31.08.19 р. складає суму 127 489 грн, 88 коп., та судові витрати у справі.

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 24.19.19 р. за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження.

Копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано під розпис 27.01.20 р.

Але вже 24.01.20 р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (без додатків), обґрунтований тим, що відповідач проти позову заперечує як проти штучного та надуманого, протизаконного. Жодної заборгованості відповідач перед позивачем не має. 21.03.2 000 р. позивач як ПАТ «КБ «Приватбанк»» звернувся до Луцького міськрайсуду Волинської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача у розглядуваній справі заборгованості за договором № б/н від 04.09.07 р., якого, в дійсності, не існувало. Луцьким міськрайсудом Волинської області за такою заявою було видано судовий наказ у справі № 2н - 557/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь банка заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 770 грн та судового збору і суми на ІТЗ. За таким судовим наказом неодноразово відкривались виконавчі провадження, а востаннє - 13.07.16 р. під № 51669240. Покликаючись на судову практику, зауважує, що з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту припиняється нарахування процентів та неустойки. Однак позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом з тим же предметом та з них же підстав. Позивач просить повторно стягнути з відповідача неіснуючий борг за неіснуючим договором. Тому вважає, що провадження у справі підлягає закриттю. Вважає, що позов подано в інтересах причетних посадових осіб позивача з метою незаконного збагачення із злочинним використанням суду як інструмента. Зазначає, що про злочинність діяння свідчить відсутність номера карткового рахунку відповідача та первинних документів бухобліку. Наданий суду розрахунок є лише таблицею грошових сум невідомого походження. Тому вбачає підстави для постановлення окремої ухвали. Зазначає, що кредитний договір між сторонами не укладався, ця обставина позивачем вигадана неправомірно. Покликаючись на ч. ч. 1, 3 ст. 1 054, ст. 1 055, п. 2 ч. 1 ст. 208, ч. ч. 1, 2 ст. 207, ч. 1 ст. 638 ЦК України, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на дату отримання картки, зазначає, що договір має носити письмову форму, містити всі істотні його умови, що узгоджені сторонами; бути підписаним. Анкета - заява не містить умов споживчого кредиту та не може бути кредит ним договором чи його частиною. Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку є внутрішніми документами позивача, не є нормативно - правовими актами та позичальником не підписані, а тому не можуть бути частиною договору. Зазначає, що ознайомитись з Умовами та Правилами … під час подання заяви є неможливо з огляду на їх об`ємність. Покликаючись на судову практику, зазначає, що Умови та Правила … піддаються позивачем змінам та доповненням. Вважає, що позивачем не доведено укладання спірного договору між сторонами. Крім того позивач намагається штучно довести факт видачі коштів та наявності боргу, подавши розрахунок боргу за станом на 31.08.19 р.. Покликаючись на ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Нацбанку України від 18.06.03 р. № 254, що зареєстровано в МЮ України 08.07.03 р. за № 559/7 880, зазначає, що розрахунок боргу не є випискою з особового рахунку, не містить номера особового рахунку, а тому до відповідача не моє стосунку. Покликаючись на судову практику, зазначає, що такий розрахунок не підписаний керівником та голобухом підрозділу позивача та в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», положень ДСТУ 4163 - 2003 «Вимоги до оформлювання документів» та п. 3.15 ДСТУ 2732:2004 «Діловодства і архівна справа» не є обліковим документом; не містить інформації про походження і способи нарахувань сум; не є ні первинним обліковим документом, ні регістром аналітичного обліку. Тому є неналежним і недостовірним доказом укладення договору. Доказів перерахування кредитних коштів на картку ОСОБА_2 позивач не надав. Копії платіжної картки,виписки по особовому картковому рахунку позивач також не надав, строку дії картки не вказав. Тому вважає, що позивач не довів права вимоги за позовом. Покликаючись на ст. 256, ч. 1 ст. 257, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 261 ЦК України, зазначає, що позивач у розрахунку зазначив дату останнього платежу - 15.10.09 р.. Покликаючись на ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, судову практику, просить закрити провадження у справі чи відмовити у задоволенні позову.

Копію відзиву на позовну заяву позивачем отримано під розпис 27.01.20 р..

За ухвалою суду від 11.02.20 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного (усного) провадження.

За станом на 23.04.20 р. відповіді на відзив на позовну заяву позивачем до суду не подано і таке у розпорядженні суду відсутнє.

За ухвалою суду від 23.04.20 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча позивач належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Останнім попередньо подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності представника позивача та відповідача ОСОБА_2 ..

Представник відповідача у судовому засіданні 23.04.20 р. позову не визнав у повному обсязі та надав суду пояснення, аналогічні доводам відзиву на позовну заяву. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення, так як є підстави для застосування строку позовної давності.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так судом встановлено, що 31.08.07 р. року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, згідно з яким він отримав кредит у сумі 2 000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20, 40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1 049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як слідує з розрахунку заборгованості за договором за станом на 31.08.19 р., з врахуванням офіційного курсу гривні щодо такої іноземної валюти як долар США на цю ж дату за весь період виникнення спірної заборгованості, зазначеної позивачем, відповідач певний тривалий проміжок часу виконував свої зобов`язання за кредитним договором і до 15.10.09 р. включно здійснював частково належні з нього платежі. У подальшому відповідач жодних платежів за кредитним договором не здійснював.

Ту обставину, що відповідач на протязі більше двох років частково виконував зобов`язання за кредитним договором, ні відповідач, ні його представник не заперечили. Ця обставина відображена саме у наданому позивачем розрахунку заборгованості. Доказів протилежного - непроведення відповідачем, або проведення від імені відповідача без його відома - проплат за кредитним договором від 31.08.07 р. на користь позивача - суду не надано.

Не звертався відповідач також до суду з позовом про визнання кредитного договору неукладеним чи його оспорювання тощо.

Тому суд відкидає як такі, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача у тій їх частині, що спірний кредитний договір між сторонами не укладався взагалі.

Підстав визнавати розрахунок заборгованості за договором неналежним, недопустимим, недостовірним доказом, суд не вбачає.

Так у Анкеті - заяві відповідача від 31.08.07 р. зазначено, що відповідач ознайомився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку та згідний з ними та з ним, що його заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між сторонами кредитний договір.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач не міг належно ознайомитись з текстом Умови надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку через об`ємність їх тексту у день підписання анкети - заяви (укладання договору), суд відкидає як надумані, так як з тексту заяви не вбачається, що таке ознайомлення мало місце виключно в день подачі анкети - заяви, а не на протязі іншого, більшого проміжку часу до моменту підписання анкети - заяви.

А доводи представника відповідача, що наведені у відзиві на позовну заяву у тій його частині, що між сторонами не укладався кредитний договір від 04.09.07 р., вважає такими, що не стосуються предмету спору.

Як зазначено у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд приймає до уваги, що на момент укладення договору, його сторін влаштовували умови договору та вони скористалися своїм правом свободи договорів.

Суд вважає слушними доводи позивача у тій їх частині, що зобов`язання за договором відповідачем належно не виконані.

Суд відкидає як такі, що не заслуговують на увагу, доводи представника відповідача у тій їх частині, що подання позивачем до суду розглядуваного позову після звернення позивача 21.03.2 000 р. до Луцького міськрайсуду Волинської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором № б/н від 04.09.07 р., за якою Луцьким міськрайсудом Волинської області було видано судовий наказ 26.03.10 р., є повторним зверненням до суду про той самий предмет і з тих саме підстав.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Однак суд зауважує, що судовий наказ, за твердженням представника відповідача, виданий стосовно спору за кредитним договором від 04.09.07 р., тоді як розглядуваний позов закладений стосовно спору за кредитним договором від 31.08.07 р., тобто, за іншим кредитним договором (іншими вимогами).

З наведених вище мотивів не підлягає до задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 186, п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Однак суд вважає підставними доводи представника відповідача в частині наявності підстав для застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності і тому вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Так за змістом ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Позивачеві після 15.10.09 р. і на протязі більше 3 - х років відомо про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. З 16.10.19 р. і по дату закладення позову до суду відповідачем не було здійснено за кредитним договором жодної проплати.

Однак позивачем було закладено позов до суду по спливу більше 10 - ти років з пропуском загального строку позовної давності без поважних причин.

Тому суд вважає за необхідне застосувати у справі наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та з цих підстав у задоволенні позову відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача про постановлення окремої ухвали за фактом вчинення посадовими особами позивача та/або іншими особами дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, 364 - 1, 366 КК України, то суд, з огляду на положення ст. 262 ЦПК України вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до змісту ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно - правовий акт (у т. ч. його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.

Проаналізувавши наявні у справі докази та доводи сторін, суд приходить до висновку про існування між сторонами виключно цивільно - правових відносин в рамках зобов`язального права. Таке клопотання представника відповідача частково побудоване на критиці доказової бази позивача.

Підстав для постановлення окремої ухвали суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, п. 2 ч. 1 ст. 186, п. 3 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 262, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 610, 549, 551, 526, 525, 530, 1 054, 1 055, 256, 257, 260, 261 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "Д", ;

представник позивача - Гребенюк Олександр Сергійович, паспорт серії НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 27.04.20 р..