Провадження № 2/761/8340/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника позивачів: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега», третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (позивач 1), ОСОБА_3 (позивач 2) звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега» (відповідач), третя особа: ОСОБА_4 , в якому просили суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 невідшкодовану суму страхового відшкодування в розмірі 6805,97 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 983,84 грн, 3 % річних - 155,00 грн, інфляційні втрати - 81,49 грн, моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн, та на користь відповідача 2 витрати на оплату експертного дослідження в розмірі 2500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 29.11.2019 року, приблизно о 14.00 год., керуючи технічно справним автомобілем «Шевролет Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по крайній правій смузі проїзної частини вул. М.Конєва, зі сторони вул. А.Вільямса, у напрямку вул. Касіяна в м. Києві. Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. М.Конєва - В. Касіяна, ОСОБА_4 порушив пункти 2.3б); 2.1; 16.11 ПДР України, проявив неуважність, не правильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав перевагу автомобілю «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі та мав перевагу в русі, не зупинився, та допустив з ним зіткнення.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу 1.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2020 р. у справі № 752/2174/2015 ОСОБА_4 , на підставі ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч.1 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою і кримінальне провадження закрити. Вказаною ухвалою встановлено, що порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 2.1; 16.11 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега».

Позивач 2, як водій автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «АСК «Омега» з повідомленням про ДТП. В подальшому позивач 2 направив відповідачу лист щодо забезпечення явки представника для огляду транспортного засобу, який мав відбутись 11.12.2019 р. о 14-00 год.

В зв`язку з неявкою представника відповідача для огляду пошкодженого транспортного засобу на замовлення позивача 1 було проведено експертне дослідження, за яким розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 21805,94 грн.

Винний у вчиненні ДТП ОСОБА_5 добровільно частково відшкодував збитки за пошкодження автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 15000,00 грн

Позивач 1, як власник автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , та його представник 03.02.2020 р., 23.06.2020 р. та 24.07.2020 р. звертались до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, але останні залишили вимоги без задоволення.

В зв`язку з простроченням грошового зобов`язання у відповідачу на вказану суму нараховано, 3 % річних та інфляційні втрати. Крім цього, позивачу 1 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, порушенні звичайного способу життя, додаткових зусиллях, необхідних для відновлення порушених прав. Моральну шкоду оцінює в 8000,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивачів - ОСОБА_1 позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просила задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, хоча про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином про причини неявки суду не повідомили.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч. 1 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 02.10.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. (а.с. 71)

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 ,. (а.с. 16-17)

29.11.2019 року ОСОБА_4 , приблизно о 14.00 год., керуючи технічно справним автомобілем «Шевролет Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по крайній правій смузі проїзної частини вул. М.Конєва, зі сторони вул. А.Вільямса, у напрямку вул. Касіяна в м. Києві. Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. М.Конєва - В. Касіяна, ОСОБА_4 порушив пункти 2.3б); 2.1; 16.11 ПДР України, проявив неуважність, не правильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав перевагу автомобілю «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі та мав перевагу в русі, не зупинився, та допустив з ним зіткнення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2020 р. у справі № 752/2174/2015 ОСОБА_4 , на підставі ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч.1 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою і кримінальне провадження закрити. (а.с. 49)

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2020 р. у справі № 752/2174/2015 встановлено, що порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 2.1; 16.11 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

03.02.2020 р. ОСОБА_2 звернувся в ПрАТ «АСК «Омега» з заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність винного в ДТП, яка сталась 29.11.2019 р., застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» (а.с. 51)

Згідно відповіді ПрАТ «АСК «Омега» від 06.02.2020 р. на заяву ОСОБА_2 від 03.02.2020 р. ПрАТ «АСК «Омега» 03.12.2019 р. замовила огляд транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , в експерта ФОП ОСОБА_6 06.12.2019 р. було отримано телеграфне повідомлення вх. №6716 з запрошенням на огляд КТЗ, яке було виконано згідно його змісту. Але, експерт, прибувши в зазначений час та в зазначене місце, а саме 11.12.2019 р. о 14:00 год. в м. Київ, вул. Б. Житкова, 3 КТЗ виявлено не було. Зателефонувавши контактній особі - при першому виклику було обірвано зв`язок приймаючим абонентом, на наступні дзвінки абонент не відповідав. (а.с. 52) В зв`язку з цим, на підставі ст. 37.1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «АСК «Омега» відмовила у виплаті страхового відшкодування. (а.с. 52)

Вказана інформація підтверджується листами ПрАТ «АСК «Омега» від 27.12.2019 р. та від 23.01.2020 р. на повідомлення про настання страхового випадку від 02.12.2019 р. (а.с. 53, 54)

Згідно висновку експертного дослідження ФОП ОСОБА_7 від 27.12.2019 р., виготовленого на замовлення ОСОБА_3 , матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 29.11.2019 р. становить 21805,94 грн. (а.с. 18-25)

Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дьомкіною Г.С. 23.07.2020 р., ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 15000,00 грн компенсації за шкоду та завдані збитки, внаслідок ДТП, яка сталась 29.11.2019 р. (а.с. 50)

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З листів ПрАТ «АСК «Омега» вбачається, що позивачам було відмовлено у виплаті стразового відшкодування на підставі ст. 37.1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Підпунктом 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

При цьому, п. 33.3. ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до п. 33-1.1. ст. 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Тобто, Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено порядок встановлення обставин ДТП та розміру шкоди, а саме: страховик, а у випадках, передбачених статтею 41 Закону, - МТСБУ, самостійно визначають розмір шкоди шляхом направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна. Відшкодування шкоди здійснюється на підставі оцінки, виконаної відповідним працівником, аварійним комісаром або експертом. З метою вчинення таких дій Законом визначено обов`язок потерпілого сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, надати для огляду належний їй транспортний засіб у стані, який був після ДТП. Самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди потерпілий має право лише у випадку, коли страховик або МТСБУ не направило свого працівника, аварійного комісара або експерта протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з відповідей ПрАТ «АСК «Омега» 03.12.2019 р. страхова компанія замовила огляд транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , в експерта ФП ОСОБА_6 06.12.2019 р. було отримано телеграфне повідомлення вх. №6716 з запрошенням на огляд КТЗ, яке було виконано згідно його змісту. Але, експерт, прибувши в зазначений час та в зазначене місце, а саме 11.12.2019 р. о 14:00 год. в м. Київ, вул. Б. Житкова, 3 КТЗ виявлено не було . Зателефонувавши контактній особі - при першому виклику було обірвано зв`язок приймаючим абонентом, на наступні дзвінки абонент не відповідав.

Оскільки ненадання позивачем 1 транспортного огляду для огляду страховику є перешкодою для встановлення розміру заподіяної шкоди, ПрАТ «АСК «Омега» обґрунтовано відмовило позивачам у здійсненні регламентної виплати згідно пп. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тобто, вимоги позивачів 1, 2 щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування, пені, 3 % річних, інфляційних втрат та витрат на оплату експертного дослідження не ґрунтуються на вимогах закону.

Більше того, згідно ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Належним доказом у спірних правовідносинах є висновок експерта, але клопотань про призначення експертизи не було, як і не надано доказів понесення позивачем фактичних витрат на ремонт автомобіля (квитанцій, рахунків, тощо).

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтями 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між тим, позивачем 1 на виконання вказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що його було заподіяну моральну шкоду, яку ОСОБА_2 оцінив у розмірі 8000,00 грн., що унеможливлює задоволення позову у цій частині.

Згідно ст. 13 ПЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачами не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вони посилаються, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 22, 2, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст 12, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 265 , 268, 273, 352, 354-355, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега», третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквизити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега», адреса знаходження: м.Київ, вул.Обсерваторна, 17-А.

третя особа: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення виготовлено 18.12.2020 р.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов