Справа № 521/5312/20
Провадження № 2-н/521/200/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., розглянувши заяву акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулось АТ «Одесаобленерго»із заявою про видачу судового наказу, в якій заявник просить суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 в його користь заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1426 гривень 74 копійки, інфляційних нарахувань у розмірі 111 гривень 29 копійок та трьох відсотків річних у розмірі 46 гривень 79 копійок та витрат по сплаті судового збору.

Суд вивчивши вказану заяву вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу виходячи з наступного.

В додатках до заяви про видачу судового наказу відсутній договір, укладений в письмовій формі між заявником та боржником на підставі якого пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 163 ч. 3 п. 3 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Таким чином, суд не може встановити з якого моменту у заявника виникло право вимоги.

Згідно до ч. 1 п. 1, 5 та ч. 2 ст. 165 вказаного вище Кодексу суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу та з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки.

Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 176, п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заяву акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

СУДДЯ: