Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1220/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 січня 2020 року м. Гребінка

31 січня 2020 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - Татіщевої Я.В., секретаря - Сапи А.М., розглянувши у приміщенні суду в м. Гребінка цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося із вказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2012 року його батько, ОСОБА_2 , отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Представником АТ КБ «ПриватБанк» було надіслано претензію кредитора до Гребінківської ДНК , оскільки спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 , що проживав разом із ним на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 . 28.12.2018 року від Гребінківської ДНК надійшла відповідь, відповідно до якої спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до Гребінківської ДНК не зверталися, а спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 24.08.2019 року на адресу спадкоємця ОСОБА_1 була надіслана претензія, але ніяких дій з його сторони виконано не було.

Зазначає, що станом на дату смерті ОСОБА_2 , останній перед банком мав заборгованість у розмірі - 12288,54 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 8456,24 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3832,30 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12288,54 грн. за кредитним договором № б/н від 27.03.2012 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просив розглядати справу без його присутності в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзиву не подавав, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у заяві зазначив, що позов не визнає, оскільки 22.01.2020 року сплатив суму заборгованості за кредитом, який отримав його померлий батько. В підтвердження надав копію квитанції.

З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що 27.03.2012 року ОСОБА_2 підписав Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11).

Під час дослідження письмових доказів судом також було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Слободо-Птрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 21 (а.с.48).

Відповідно до вих.№ SAMDN3970 від 09.11.2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк» направив до Гребінківської нотаріальної контори претензію кредитора (а.с. 54).

Відповідно до листа № 472/02-14 від 01.12.2017 року державним нотаріусом Гребінківської ДНК була надана відповідь на вищевказану претензію кредитора (а.с.55).

Із квитанції № R_IQ71F55LKYN51521EXWЗК9 від 22 січня 2020 року, наданої відповідачем як письмовий доказ, вбачається, що ОСОБА_1 від імені свого батька ОСОБА_2 сплатив суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 228, 54 грн. (а.с. 80).

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривні з його особою і не можуть бути виконанні іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкодавця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ч.ч. 2-4 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно, до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження обгрунтування розрахунку заборгованості за простроченим тілом кредиту та нарахованою пенею, підтвердження, що ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами кредитування, а також підтвердження, що відповідач отримав лист-претензію позивача, крім того, спадкоємець боржника вимоги кредитора задовольнив шляхом одноразового платежу, сплативши усю суму заборгованості, а тому у задоволені позовних вимоги АТ КБ «ПриватБанк» - слід відмовити у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207,525, 526, 549,551, 612, 627 634, 638, 640, 1054,1218,1219,181,1282 ЦК України, ст.ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 141, 209, 258, 263-265, 268, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я. В. Татіщева