Єдиний унікальний номер 229/1425/19
Номер провадження 22-ц/804/218/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В.,Соломахи Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2019 року у цивільній справі № 229/1425/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку (суддя першої інстанції Лебеженко Володимир Олександрович), -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 15 травня 2017 року вона була звільнена за угодою сторін з ПАТ «Українська залізниця» на підставі наказу № 316/ДНС-ОС від 15 травня 2017 року, де працювала інженером 1 категорії відділу перевезень у регіональній філії роботодавця.

З лютого 2017 року заробітна плата їй роботодавцем перестала виплачуватися, при звільнені з нею не було проведений остаточний розрахунок, а саме: за лютий 2017 року в сумі 5702,09 гривень; за березень 2017 року в сумі 5005,24 гривень; за квітень 2017 року в сумі 4119,19 гривень; за травень 2017 року в сумі 7161,93 гривень, з яких 5428,50 гривень - компенсація за 22 дні невикористаної відпустки та 1733,43 гривень заборгованість по заробітній платі за травень 2017 року. Вказана заборгованість по остаточному розрахунку при звільненні в сумі 21988,45 гривень до теперішнього часу їй не виплачена.

Позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача: заборгованість по заробітній платі: за лютий 2017 року в сумі 5702,09 гривень; за березень 2017 року в сумі 5005,24 гривень; за квітень 2017 року в сумі 4119,19 гривень; за травень 2017 року в сумі 1733,43 гривень; заборгованість по компенсації за 22 дні невикористаної відпустки в сумі 5428,50 гривень, а всього 21988, 45 гривень.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період лютий 2017 року - травень 2017 року в сумі 19429,77 грн. без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за лютий 2017 року в сумі 5597,78 грн. підлягає негайному виконанню, в частині стягнення заробітної плати березень-травень 2017 року в сумі в сумі 13831,99 грн., після набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 678,99 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що не погоджується з вказаним вище рішенням суду частково, вважає, що рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2019 року ухвалене з порушенням норм матеріального права, не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме: за період з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів, а також виплачена у сумі 4534,30 грн., яка була перерахована на картковий рахунок позивача.

Крім того, з 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхом залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», введеного в діє Указом Президента України від 15 березня 2017 року № 62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

У зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити неможливо. З 16 березня 2017 року до Дирекції не надходили первинні документи від підприємства, на якому працювала позивачка, для нарахування заробітної плати. Тобто на підконтрольній території Україні інформація відсутня, а не втрачена, первинна документація для нарахування заробітної плати. При цьому, господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно, що знаходиться в м.Донецьк та Донецької області, перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Вказані форс-мажорні обставини унеможливлювало виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно ст.ст. 47, 83,115, 116 КЗпП України.

Відповідач просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2019 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.02.2017 року по 15.05.2017 року; постановити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та надано позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 03 січня 2020 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 125,126,127), копія апеляційної скарги відповідача позивачем по справі отримана (а.с. 125). Відзив на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 134).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VII (а.с. 131).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, Донецький апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 01.08.2003 року працювала на Донецькій залізній дорозі станції Ясинувата; згідно з Наказом № 314/Д-ос від 25.07.2016 року 20.07.2016 року переведена інженером 1 категорії технічного сектору; 01.08.2016 року звільнена у зв`язку з переведенням до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за пунктом 5 статті 36 КЗпПУ.

Відповідно до наказу № 154/ДН-ос від 01.08.2016 року прийнята інженером 1 категорії технічного сектору відділу перевезень СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

15 травня 2017 року ОСОБА_1 була звільнена за угодою сторін відповідно до наказу № 316/ДН-ос від 15 травня 2017 року за п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 8-9).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця». Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та є регіональною філією даного товариства.

АТ «Укрзалізниця» є правонаступником, в тому числі і ДП «Донецька залізниця», що наразі перебуває у стані припинення. А тому, саме АТ «Укрзалізниця» несе обов`язок щодо виплати заборгованості заробітної плати перед працівниками, яка виникла у ДП «Донецька залізниця».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Проте, апеляційний суд не погоджується з розрахунком заборгованості по заробітній платі позивача, розрахованого судом першої інстанції в розмірі 19429,77 грн. та судового збору в розмірі 678,99 грн., виходячи з наступного.

Із платіжної відомості № 762 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 платіжним дорученням від 22 лютого 2017 року перераховано за лютий 2017 року аванс в розмірі 2427,00 грн.; відповідно до платіжної відомості № 977 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 перераховано за лютий 2017 року зарплату в розмірі 2107,20 грн. (а.с. 101-102), що співпадає з розрахунком заробітної плати за лютий 2017 року (а.с. 11).

Крім того, відповідно до видаткового касового ордеру № 1155 від 01 вересня 2017 року позивач отримала частину заробітної плати за першу половину березня 2017 року в розмірі 2156,80 грн. (а.с. 64).

Тоді, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за березень-травень 2017 року складатиме: 4667,75 грн. + 4290,12 грн. + 7030,92 грн. = 15988,79 грн. - 2156,80 грн. = 13831,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

В іншій частині позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 15 травня 2017 року, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП України саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року до вимоги по стягненню заробітної плати, є безпідставними, оскільки Науково-правовий висновок підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій.

Що стосується виплати заробітної плати, то відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Донецький апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 483,40 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2019 року змінити, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.. Тверська, 5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 :

- заборгованість по заробітній платі за період з березня по травень 2017 року в розмірі 13831 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять одну) грн. 99 коп.

- Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті суми 13831 грн. 99 коп. утримати податки та інші обов`язкові платежі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.. Тверська, 5 на користь держави судовий збір у розмірі 483 (чотириста вісімдесят три) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 29 січня 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна