Справа № 128/593/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2020 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання Славич К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, посилаючись на наступне.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. У разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. (а.с. 90)
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами.
Заяв та клопотань не надходило.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.04.2020 позовну заяву ФОП ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 46).
Ухвалою суду від 20.07.2020 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення, шляхом розміщення відповідного оголошщення в веб-порталі Судової влади України, відзиву на позов не подала.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Відповідно до Інформації про виконавче провадження (а.с. 21-23) на виконанні у Вінницькому РВ ДВС перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу, виданого господарським судом Вінницької області від 04.07.2017, боржником по якому є ОСОБА_3 , стягувачем ОСОБА_1 ..
Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Згідно копії спадкової справи №473/2017 відкритої до майн померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 51-68) спадкова справа заведена за претензією ФОП ОСОБА_1 та ПП «Лагода 77». Після смерті ОСОБА_3 заповіти/спадкові договори не залишилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Спадкоємець померлого ОСОБА_3 - його син ОСОБА_4 подав до нотаріальної контори письмову заяву, в якій він вказав, що відмовляється від прийняття належної йому спадщини, що залишилася після смерті батька - ОСОБА_3 . Спадкоємець померлого ОСОБА_3 - його дочка ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказала, що вона приймає спадщину після смерті батька ОСОБА_3 ..
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу, вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно зі статтею 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Судом встановлено, що Вінницькою районною держаною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 473/2017 на підставі претензії ФОП ОСОБА_1 та ПП «Лагода 77».
Відповідач ОСОБА_2 є рідною дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та у строк визначений ст. 1270 ЦК України подала до Вінницької нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .. Таким чином, ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ..
Також судом встановлено, що протягом визначеного ст. 1281 ЦК України строку ФОП ОСОБА_1 звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України з претензією кредитора.
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с. 33) та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. (а.с. 29-32).
Відповідно до ст.ст. 1216-1218, 1261, 1268-1270, 1281 ЦК України, , керуючись ст.ст. 1, 10, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -
Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (і.н. НОМЕР_1 ), без зареєстрованого місця проживання, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. сплаченого судового збору та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.П. Шевчук