РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року

м. Рівне

Справа № 556/2036/19

Провадження № 22-ц/4815/444/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Поровський В.А.

Рішення ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту не зазначено

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Карпач О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивує тим, що на даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 і має з нею спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народженню серії НОМЕР_1 від 07.05.2018, актовий запис №14.

Згідно довідок Довговольської сільської ради Володимирецького району №779 та №780 від 18.07.2019 року він проживає разом з дружиною та дитиною, тобто займається вихованням дитини, доглядом за нею та її матеріальним забезпеченням.

Крім того, 09.08.2018 року ним було отримано значне тілесне ушкодження - повний травматичний вивих лівого колінного суглобу, трансхондральний розрив заднього рога медіального та латерального менісків, що згідно Класифікатору розподілу трав за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ України №370 від 4.07.2007 року відноситься до тяжких травм.

Зазначає, що стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі, проблеми зі здоров`ям, не працевлаштованість дружини та наявність іншої малолітньої дитини, яка знаходиться на його утриманні, ставить його в скрутне матеріальне становище.

На підставі викладеного просив зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 червня 2019 року та ухвалити рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 січня 2020 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно судового наказу Володимирецького районного суду від 21.06.2019 і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі адвокат Карпач О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає, що оскаржуване рішення не відповідає законодавству у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Вказує, що всі обставини на які позивач покликається як підстави для зменшення розміру аліментів вже існували на час прийняття Володимирецьким районним судом Рівненської області судового наказу від 21.06.2019, а тому немає зміни ні матеріального, ні сімейного стану позивача, що підтверджується постановою Рівненського апеляційного суду від 15.10.2019 у справі №556/1054/19.

Зазначає, що згідно довідки про доходи від 04.12.2019 дохід позивача і на момент винесення судового наказу, і на момент подання позову про зменшення розміру аліментів фактично не змінився.

Крім того, вказує, що позивач просив визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, тоді як судовим наказом вона визначена у частці від заробітку (доходу), що суперечить ч.3 ст. 181 СК України, згідно якої спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, а не платника аліментів.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому наказі нічого не зазначено про ОСОБА_7 та вважав, що частка від заробітної плати на утримання позивачем дитини від другого шлюбу не врахована.

Такі висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що судовим наказом від 21.06.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.4).

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року судовий наказ Володимирецького районного суду від 21 червня 2019 року скасовано та проведено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ј заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10 червня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карпач О.М. задоволено, ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року скасовано. В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 червня 2019 року за нововиявленими обставинами відмовлено (а.с.5-6).

На даний час ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 і має з нею спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується відповідними свідоцтвами (а.с.7,8).

Згідно довідок Довговольської сільської ради Володимирецького району №779 та №780 від 18.07.2019, він проживає без реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 , разом з дружиною та дитиною, (а.с.9).

Згідно висновку ступеня тяжкості виробничої травми №1977 від 09.08.2018, ОСОБА_2 09.08.2018 року отримано значне тілесне ушкодження - повний травматичний вивих лівого колінного суглобу, трансхондральний розрив заднього рога медіального та латерального менісків, що згідно Класифікатору розподілу трав за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ України №370 від 4.07.2007 року відноситься до тяжких травм (а.с.10).

Звертаючись до суду з позовом, як на підставу задоволення своїх вимог, покликався на переміни свого сімейного життя, які полягали, зокрема, в укладенні другого шлюбу та народження в ньому дитини, що стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі, проблеми зі здоров`ям, не працевлаштованість дружини та наявність іншої малолітньої дитини, яка знаходиться на його утриманні, ставить його в скрутне матеріальне становище, що є підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів до 1500 грн на кожну дитину.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037- ІІІ, було внесено зміни у Сімейний кодекс України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про підставність позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Натомість Верховний Суд у своїй постанові від 18 вересня 2019 року в цивільній справі №755/14073/16-ц підтвердив, що положеннями Сімейного кодексу України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів, позивачем цих вимог заявлено не було, а суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 1152,60 грн., тому враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її задоволення, вказані судові витрати підлягають до стягнення із ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, 376, 381, 382, 383, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Карпач О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 січня 2020 рокускасувати.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків