КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа №363/2300/20

провадження № 22-ц/824/14344/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,(суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергій Олексійович, Державне підприємство «Сетам»

треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадим Валерійович

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року у складі судді Чіркова Г.Є.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, Державного підприємства «Сетам», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадим Валерійович про визнання недійсними електронних торгів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними електронні торги, проведені 10 березня 2020 року з реалізації земельної ділянки площею 0,12 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; визнати недійсними електронні торги, проведені 22 квітня 2020 року з реалізації земельної ділянки з кадастровим номером :07:271:0264, що розташована у селищній раді Димерській Вишгородського району Київської області; скасувати протоколи проведення електронних торгів №471576 від 27 березня 2020 року та №476332 від 22 квітня 2020 року; скасувати акти приватних виконавців про проведені електронні торги №6077581 від 14 квітня 2020 року та №60707581 від 06 травня 2020 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судовий збір, визначений судом першої інстанції у розмірі 5 044,80 грн, позивач не має змоги оплатити, оскільки така сума перевищує 5% від суми річного доходу останнього та у відповідності до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» слугує підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Посилається на те, що на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору у матеріалах справи міститься довідка форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», сформовану Пенсійним фондом України від 08 липня 2020 року.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей ст. 175 ЦПК України та ч. 4 ст. 177 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, оскаржувана ухвала не відповідає указаним нормам, що згідно статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 20 липня 2020 року, але не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали та не пізніше 10 днів після закінчення карантину, оскільки позов подано без дотримання вимог ст. 175 ЦПК України та ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

На виконання ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2020 року позивач подав уточнену позовну заяву й клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивував тим, що розмір судового збору перевищує 5 % його річного доходу.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, яким, зокрема, є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закон України «Про судовий збір»).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини першої статті 82 ЦПК України 2004 року єдиною підставою для розстрочення, відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов`язків.

Недопустимість обмеження доступу до правосуддя підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що судовий збір має бути таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачено. В свою чергу розмір судового збору, який не враховує фінансове становище сторони розцінюється як такий, що обмежує право на доступ до правосуддя (справа «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії»).

У рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Таким чином, Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доводів клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_5 надав копію довідки про дохід за період з 2008 року по 2020 рік, виданої Пенсійним фондом України, згідно з якою дохід позивача за попередній 2019 календарний рік складає 50 176 грн (а.с. 49-52).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено та надано позивачу строк до 20 серпня 2020 року, але не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали, для сплати судового збору у розмірі 5 044,80 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що звільнення судом від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а також врахував, що в обґрунтування доводів клопотання позивач не подав до суду належних, достатніх і допустимих доказів свого скрутного майнового стану та розміру отриманих доходів, які б давали достатні підстави для звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви.

При цьому суд зазначив, що подана позивачем виписка «Індивідуальної відомості про застраховану особу», яку сформовано Управлінням пенсійного фонду України Головного управління у Київській області від 08 липня 2020 року, достатніх відомостей про доходи позивача не містить і є насамперед відомостями про суму заробітку для нарахування пенсії. А отже, не є достатньою підставою для звільнення позивача від сплати судового збору згідно ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 1 частини третьої статті 3 ЦПК України верховенство права є однією із засад цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» зазначав, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право подавати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав та на суд, з якого випливає право доступу до суду, тобто право порушувати провадження у суді в цивільних справах, становить лише один аспект; однак це є той аспект, який дійсно робить можливим використання подальших гарантій, закладених у пункті 1 статті 6. Такі характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Суд першої інстанції наділений дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про розстрочення, відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору.

Водночас суд, вирішуючи питання щодо звільнення від сплати судового збору, має враховувати доводи та надані докази у конкретній справі та належним чином викладати мотиви, які мають бути зрозумілі та переконливі для сторони.

Разом з тим, суд першої інстанції належним чином не мотивував відмову у звільненні від сплати судового збору, не дав належну оцінку, чи розмір судового збору, який необхідно сплатити заявнику, є співрозмірним із його фінансовим становищем, і чи не обмежує такий розмір судового збору право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя із урахуванням його доводів.

Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи та аргументи заявника про звільнення від сплати судового збору, належним чином їх не проаналізував та відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання і залишаючи без руху позовну заяву з підстав несплати судового збору не зазначив які саме докази необхідно подати позивачу на підтвердження скрутного матеріального становища та неможливості сплатити судовий збір.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія доходить висновку, що місцевий суд не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набираєзаконної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай