КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5526/2020 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 18 вересня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом в розмір 30% річних. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку станом на 30 вересня 2019 року становить 121 679,36 грн., з яких: 2680,00 грн. - заборгованість за кредитом, 118 999,36 грн. - заборгованість по процентам за період з 18 вересня 2013 року по 01 травня 2019 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року в позові АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. На думку апелянта, суд помилково відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», пославшись на те, що ОСОБА_1 не підписував Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифів банку, а позивач не надав доказів на підтвердження надання відповідачу кредиту. ОСОБА_1 не спростовував укладення ним кредитного договору та умов кредитування, а тому суд мав задовольнити вимоги банку про стягнення заборгованості. ОСОБА_1 отримав кредитну картку та користувався нею, що може бути підтверджено витягом з рахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 30 вересня 2019 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 121 679,36 грн., з яких: 2680,00 грн. - заборгованість за кредитом, 118 999,36 грн. - заборгованість по процентам за період з 18 вересня 2013 року по 01 травня 2019 року.

Відмовляючи в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту укладення з ОСОБА_1 договору на зазначених ним умовах та факту видачі кредиту.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Порушуючи питання про стягнення заборгованості, позивач посилався на те, що 18 вересня 2013 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом в розмір 30% річних.

На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 проприєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та копію паспорта ОСОБА_1 (а.с. 5-34).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування та факту наявності заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , його контактну інформацію.

Анкета-заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також надані АТ «КБ «Приватбанк» документи не підтверджують факту видачі відповідачу кредиту.

АТ «КБ «Приватбанк» не було надано витягу з рахунку відповідача або інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 знімав кошти з кредитної картки або оплачував за допомогою неї товари та послуги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк».

До апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» долучений витяг з відкритого на ім`я ОСОБА_1 рахунку та довідка про видачу відповдіачу кредитної картки (а.с. 59-65).

Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянт не надав докази неможливості подання суду першої інстанції долучених до апеляційної скарги документів з причин, що об`єктивно не залежали від банку.

Звертаючись до суду позовом, АТ «КБ «Приватбанк» подало клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку на підставі наданих документів.

Відтак, долучені до апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» докази не підлягають прийняттю апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.