Провадження № 2/201/833/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання (а.с. 1-2).

Ухвалою судді від 08.11.2019р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у відповідача докази (а.с. 9-10).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вона перебувала з ОСОБА_2 з 09.08.2001р. до 14.01.2003р. у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою, але продовжує навчання у вищому навчальному закладі, проживає разом із позивачкою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2002р. у справі №2-6426/2002 з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів до досягнення повноліття донькою, проте відповідач має заборгованість по аліментам.

Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач працює, отримує мінливий дохід, частину доходу отримує неофіційно, може надавати матеріальну допомогу.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст, 182, 185, 191, 198, 199, 200, 201 СК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.06.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі - в розмірі 2000 грн. до закінчення нею навчання до 30.06.2023р., але не більше як до досягнення нею 23 років.

До суду 19.12.2019р. від відповідача (в особі представника адвоката Романенка П.В. (діє на підставі договору від 16.12.2019р. та ордеру від 19.12.2019р. а.с. 25-26)) надійшов відзив на позовну заяву (а.с. № 20-43), у якому відповідач не погодився із позовом, вважав, що позивачкою не доведено підставність позовних вимог у відповідності до ст. 199 СК України, зокрема, те, що повнолітня донька потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а батько може її надавати.

Твердження позивачки про те, що вона не має можливості самостійно утримувати доньку, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо не підтверджені належними і допустимим доказами. Донька проживає з нею, тобто є членом її сім`ї, а тому матеріальне становище доньки відповідає матеріальному становищу самої позивачки.

Також просив прийняти до уваги матеріальне становище позивачки. Так, за даними Єдиного державного реєстру МВС України станом на 16.12.2019р. за ОСОБА_1 зареєстровані два автомобіля: 1) Porsche Масаn, 2016 року, об`ємом двигуна 2,967 л.; 2) Porsche Cayenne, 2013 року, об`ємом двигуна 2,967 л., які є автомобілями «Преміум-класу», відрізняються високою ціною, вартістю обслуговування і ремонту, великою витратою палива. На думку відповідача, є очевидним, що змога утримувати автомобілі свідчить про можливість утримувати доньку, возити її до місця навчання, яке знаходиться у м. Дніпрі, надати автомобіль у користування доньці.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ОСОБА_1 належать на праві власності численні об`єкти нерухомості, як житлової, так і призначеної для ведення господарської діяльності (склади, квартири, домоволодіння, частини будівель та споруд, земельна ділянка комерційного призначення тощо). Враховуючи, що частину цього майна позивачка здає в оренду (про що є відомості у Держреєстрі), твердження про неспроможність самостійно утримувати доньку є безпідставними. Позивачка з 2003 року здійснює підприємницьку діяльність по цілому переліку напрямків, в тому числі утримує спортивні клуби, фітнес-центри, заклади харчування. Одночасно вона є учасником трьох господарських товариств: ТОВ «Дніпро Енергоінвест», ТОВ «Фабрика морозива», ТОВ «Наталі» та інших. Таким чином, позивачка не потребує допомоги у зв`язку із навчанням доньки.

Матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 не перевищує звичного для більшості громадян України матеріального стану. У його власності немає об`єктів нерухомості, транспортних засобів, іншого цінного майна, він не є підприємцем та отримує дохід у вигляді зарплати в розмірі 4 300,00 грн. на місяць, з якої щомісяця на користь ОСОБА_1 відраховуються 1059,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Таким чином, після відрахування податків, зборів та платежу по аліментам дохід відповідача становить 2 402,50 грн.

На утриманні ОСОБА_2 знаходиться неповнолітня дитина - син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на сьогодні прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років - 2218 грн., прожитковий мінімум для працездатних - 2102 грн. Тобто мінімальна сума для забезпечення себе та дитини, яку потребує відповідач становить 4 320,00 грн.

Отже суми коштів, яка залишається у відповідача після відрахувань із зарплати (включаючи відрахування на користь ОСОБА_1 ) недостатньо для утримання відповідачем себе та неповнолітньої дитини. Тому відповідач не в змозі надавати допомогу своїй повнолітній донці.

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час це дорівнює 1051 грн. Тому вимога про стягнення аліментів в сумі 2 000 грн. на місяць є явно завищеною.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивачки адвокат Чередник І.О. (діє на підставі договору від 21.10.2019р. та ордеру від 21.10.2019р. а.с. 49-50) надала відповідь на відзив (а.с. 53-64) у якому наполягала на задоволенні позовних вимог. Зазначила, що донька відповідача ОСОБА_3 не отримує стипендію, навчається на контрактній основі. Відповідач не сплачує аліменти, має заборгованість станом на 31.12.2019р. в сумі 132 801,80 грн. Але закон не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину і матеріальне становище позивачки не впливає на цей обов`язок. Відповідач є працездатним, тому, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 218 грн. і суми, яка витрачатиметься на утримання неповнолітнього сина 1 109 грн., він може утримувати доньку. До того ж відповідач є не лише директором ТОВ «ТД «Конгур», а є одним із засновників вказаного підприємства, отримує дохід у вигляді дивідендів.

Представник відповідача 24.01.2020р. надав заперечення на відповідь (а.с. 67 72), у яких наполягав на відмові у позові, додатково вказавши, що донька позивачки з огляду на специфіку навчання може самостійно заробляти, а позивачка безпідставно просить стягнути аліменти на свою користь, маючи достатній доходи у зв`язку зі своєю діяльністю. Відповідачеві достеменно відомо, що позивачка жодної допомоги не потребує. Відповідач дійсно є одним з учасників ТОВ «ТД «Конгур», але дивіденди не отримує, оскільки підприємство не має прибутку, штат підприємства складають 2 особи.

З урахуванням заяв сторін від 24.01.2019р., судове засідання відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України відбувалось за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

продовження ними навчання;

потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі пред`явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких, у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2002р. у справі №2-6426/2002, позивачкою отриманий виконавчий лист (дублікат) про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів до досягнення повноліття донькою, починаючи з 04.11.2002р. (а.с. 5).

Як видно з довідки державного виконавця Центрального ВДВС м. Дніпра Ковтюх Є.Є., за період з січня 2018 року по грудень 2019 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 132 801,80 грн. (а.с. 58).

Відповідно до довідки № 2093 від 10.09.2019р. ОСОБА_3 навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю «маркетинг(англ)» в Університеті імені Альфреда Нобеля, на контрактній основі і стипендією не забезпечується, з терміном навчання на освітньому ступені «бакалавр» до 30.06.2023р. (а.с. 7).

При розгляді справи, судом встановлено, що відповідач по справі, відповідно до довідки про доходи від 16.12.2019р., виданої ТОВ «ТД «Конгур» є директором вказаного підприємства, отримує заробітну плату в розмірі 4 200 4300,00 грн. на місяць. Окремою колонкою у довідці вказані сплачені аліменти по 1 059,00 грн. на місяць, всього 6 308,50 грн. У довідці вказано, що загальна сума доходу (сума заробітної плати) з 01.06.2019р. по 30.11.2019р. (без урахування аліментів) становить 25 700,00 грн., сума перерахованих аліментів становить 6 308,50 (а.с. 43).

Відповідач ОСОБА_2 є співзасновником (учасником) ТОВ «ТД «Конгур», що видно з представленого стороною позивача витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 59-62) та не заперечується відповідачем.

На утриманні у відповідача перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 42).

Згідно з частиною першою статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд доходить висновку про відсутність у позивача можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі, визначеному позивачкою - 2 000 грн. до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку або до закінчення нею навчання, водночас суд вважає, що відповідачем не доведено, що ним не може надаватися допомога з утримання доньки взагалі.

Суд враховує, що відповідно до приписів ст. 128 КЗпП України та ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Аналогічні роз`яснення містить п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., згідно з яким максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.

Для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідач має дохід у розмірі 4 300,00 грн. (без урахування перерахованої заборгованості по аліментам в сумі 1 059,00 грн. на місяць, як вказано в довідці про доходи).

Оскільки на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_5 , на її утримання (з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини) відповідач має витрачати половину суви від прожиткового мінімуму на цю дитину, що складає 1109 грн. на місяць (2218/2). Прожитковий мінімум для працездатних осіб на момент винесення рішення становить 2102 грн., а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання на контрактній основі та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, та враховуючи, що на його утриманні перебуває неповнолітній син, а у розпорядження відповідача за вирахуванням витрат на утримання сина і суми його прожиткового мінімуму залишається 994 грн. (4300 1109 2197 = 994), суд доходить висновку про визначення аліменти у розмірі 1000 грн. (також враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання доньки ОСОБА_6 , яка продовжує навчання).

Доводи представника відповідача про те, що майновий стан позивачки наявність рухомого і нерухомого майна, корпоративних прав, вказує на достатність її доходів та можливість її самостійно утримувати доньку, судом оцінюються критично, адже це не звільняє відповідача від обов`язку, передбаченого ст. 194 СК України щодо утримання своєї дитини, а тим більш - не доводить неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу. Інші доводи представника відповідача про те, що йому достеменно відомо, що позивачка жодної допомоги в утриманні доньки не потребує, і остання може самостійно заробляти зводяться до його власних міркувань, не підтверджених жодними доказами.

Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , то суд враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України, вважає за необхідне почати стягнення аліментів, починаючи з дня звернення до суду а саме, з 06.11.2019р. (з урахуванням того, що ОСОБА_3 на момент звернення матір`ю до суду із цим позовом вже стала повнолітньою ( ІНФОРМАЦІЯ_5 )

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019 рік за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, ч. 1 ст. 191, 199, 200 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р.), п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 , аліменти на період навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення нею навчання в Університеті імені Альфреда Нобеля, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, здійснюючи стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 07.11.2019р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.