Єдиний унікальний номер судової справи 945/560/20
Номер провадження 22-ц/812/1086/20
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

20 липня 2020 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу, яка постановлена Миколаївським районним судом Миколаївської області 15 квітня 2020 року, під головуванням судді Шаронової Н.О., в приміщені цього ж суду, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна, набутого в шлюбі, спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила визнати майно придбане у шлюбі з ОСОБА_3 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на:

3/4 частки земельної ділянки загальною площею 1.998 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0093;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.998 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0094;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.998 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0097;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9972 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0098;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0099;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0101;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0105;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0106;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.7762 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0107;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0108;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0111;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0112;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0113;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0114;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0115;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, кадастровий номер :01:000:0116;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0117;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0118;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0119;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0120;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0121;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0122;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0123;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0124;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0125;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0128;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0129;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.9985 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0130;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 1.6244 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0132;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :08:000:0153, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВКМ №951060 від 03 квітня 2008 року №1285;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :08:000:0154, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВКІ №951068 від 03 квітня 2008 року №1307;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :08:000:0155, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВКІ №951062 від 03 квітня 2008 року №1292;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :08:000:0156, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВКІ №951067 від 03 квітня 2008 року №1301;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :08:000:0157, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВКІ №951069 від 03 квітня 2008 року №1313;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :08:000:0158, яка належить ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу ВКМ №854954 від 03 квітня 2008 року №1804;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :12:000:0056, яка належить ОСОБА_3 ;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :12:000:0057, яка належить ОСОБА_3 ;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :12:000:0058, яка належить ОСОБА_3 ;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :12:000:0157, яка належить ОСОБА_3 ;

3/4 частки земельної ділянки, загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, з кадастровим номером :12:000:0156, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2008 року №2604.

Також позивач просила стягнути з ОСОБА_3 8 721 901 компенсації вартості внесеного майна до статутних капіталів Товариства з обмеженою відповідальністю «Музей «Городище Дикий Сад»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Южний офтальмологический центр»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Космичний фільтр»; Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-німецька будівельна компанія «УКРТЕРМОСТРОЙ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Биосинтез»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Садовий центр «ПЕРЕМОГА»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Научно-исследовательский інститут «НАНОТЕХНОЛОГИИ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурная компанія «Космические биотехнологии»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМИЧНА ВОДА»; Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРУКТУРРЕСУРС»; Товариства з обмеженою відповідальністю «С.О.Т.А»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТРА Н»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КОО»; Товариства з обмеженою відповідальністю БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ПІВДЕННИЙ ЦЕНТР»; Товариства з обмеженою відповідальністю «СУДОХІДНА КОМПАНІЯ УКРСПЕЦФЛОТ».

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на всі вищевказані земельні ділянки та заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії в майбутньому відносно відчуження та надання в оренду обумовлених земельних ділянок. Також просила накласти арешт на частки в статутному капіталі вищеперерахованих товариств.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилалася на те, що є підстави вважати, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, оскільки відповідач може реалізувати вищевказане нерухоме майно, укласти договори оренди земельних ділянок, та відчужити свої права у статутних фондах вищевказаних господарських товариств.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено переконливих мотивів того, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову. Доводи заявника ґрунтуються тільки на припущеннях про можливість утруднення виконання майбутнього судового рішення. До того ж, обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права відповідача у товариствах порушить права таких товариств, як суб`єктів господарювання і носить характер втручання в господарську діяльність останніх.

Колегія суддів з такими висновками районного суду частково погоджується виходячи з наступних підстав.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим у цивільному процесуальному кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від заявника пропозиції щодо зустрічного забезпечення; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладанням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії або забороною іншим особам вичиняти дії щодо предмета спору.

Про забезпечення позову виноситься ухвала, яку може бути оскаржено в установленому порядку.

Процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати предмет позову та обґрунтувати необхідність забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яку заявник має намір пред`явити, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Також, відповідно до роз`яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим.

Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Так, щодо вимог заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельні ділянки, то колегія судів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої вона просить ухвалити судове рішення, зводиться до визнання майна, набутого в шлюбі, спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя.

Тобто предмет спору визначений в позовній заяві дає підстави для висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, але при цьому апеляційний суд виходить з того, що обґрунтованість позовних вимог, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду під час вирішення питання про забезпечення позову та ці питання підлягають з`ясуванню під час вирішення спору по суті. За такого, аргументи сторін стосовно суті спору при вирішенні даного питання є недоречними.

Для забезпечення виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, позивач просила накласти арешт на всі зазначені нею земельні ділянки та заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії в майбутньому відносно відчуження та надання в оренду вказаних ділянок. Також просила накласти арешт на корпоративні права ОСОБА_3 у вищевказаних товариствах

При цьому, у своїй заяві позивач, посилається на те, що є підстави вважати, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У практиці ЄСПЛ, в тому числі у справах: Стретч проти Сполученого Королівства від 24 червня 2003 року, Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Ґаші проти Хорватії від 13 грудня 2007 року, визначені критерії, які слід оцінювати про сумісність заходів втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст.1 Першого Протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи вважається такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним до визначених цілей.

Тобто, відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Позивачем у даній справі заявлено вимогу про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно, тобто вимоги майнового характеру.

Користуючись своїм правом, ОСОБА_1 одночасно із зверненням до суду з позовною заявою, подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на земельні ділянки, які перебувають у власності відповідача, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити або позбавити позивача можливості захистити свої права.

Обставини, викладені в тексті позовної заяви, свідчать про те, що між сторонами дійсно існує спір, зокрема, щодо поділу нерухомого майна, власником якого значиться у Державному земельному кадастрі саме відповідач.

За такого, колегія суддів вважає, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме накладення арешту на земельні ділянки відповідача, є співмірним з позовними вимогами.

Європейський суд з прав людини нагадує, що ст.13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за ст.13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (Кудла проти Польщі, №30210/96, п.157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, Міфсуд проти Франції [GC], №57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», заява №11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі (Дорани проти Ірландії) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

За такого, районний суд помилково дійшов висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову, не може ускладнити або зробити неможливим виконання у подальшому рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, колегія суддів враховує і те, що не забезпечення позову може також ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Помилковим є також посилання суду в тексті ухвали, як на підставу для відмови у забезпеченні позову, на ненадання позивачем доказів, які б підтверджували намагання відповідача відчужити дані земельні ділянки, так як підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в даному випадку є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Слід також вказати на те, що саме по собі накладення арешту на спірні земельні ділянки не позбавляє відповідача права володіння даним нерухомим майном, не призводить до втручання у його господарську діяльність, проте позбавляє його права на відчуження даного майна у будь-який спосіб.

Суд зазначеним обставинам належної правової оцінки не дав та помилково дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які належать відповідачу.

Проаналізувавши викладені вище обставини в їх сукупності колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення заяви.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1.6244 га, кадастровий номер :01:000:0132, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0153, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0158, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0056, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0057, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0058, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0157, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0156, оскільки належність таких земельних ділянок відповідачу матеріалами не підтверджена.

Також, з урахуванням змісту позовних вимог колегія суддів вважає, що вимоги позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу передавати в оренду спірні земельні ділянки, а також відчужувати їх не підлягають задоволенню, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом.

Окрім того, районним судом в оскаржуваній ухвалі, з огляду на формулювання позовних вимог, вірно обґрунтовано мотиви відмови в задоволенні вимоги про накладення арешту на частки в статутних капіталах товариств, зважаючи на належність на праві власності цим товариствам згідно із їх статутними документами і положеннями ст.62,66 ГК України переданого засновниками (учасниками) майна у якості внеску у відповідні статутні фонди цих товариств.

З матеріалів справи убачається, що накладення арешту на частки відповідача ОСОБА_3 в статутних фондах товариств, стосується майна, належного на праві власності саме цим товариствам, і в такому випадку вжиття вказаних заходів забезпечення позову перешкоджатиме господарській діяльності товариств та обмежуватиме їх права у користуванні та розпорядженні власним майном, що може призвести до незворотних наслідків.

Тож, заявляючи про вжиття заходів забезпечення позову у обраний заявницею спосіб, не визначаючи в позовній заяві всіх засновників (співвласників товариств), інтересів яких може стосуватись спір, прагне фактично спонукати суд втрутитись своїм рішенням у господарську діяльність цих суб`єктів господарювання, що заборонено законом.

Згідно із вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на частку у статутному капіталі порушує майнові права та інтереси юридичних осіб, які не є учасниками цього спору, та чинить перешкоди у здійсненні вказаними юридичними особами господарської діяльності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №201/5514/18, провадження №61-45098ск18.

За такого, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на частки в статутному капіталі товариств, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову є правильним.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в цій частині не відповідає вимогам ЦПК України, є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна, набутого в шлюбі, спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя, шляхом накладення арешту на земельні ділянки задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.998 га, кадастровий номер :01:000:0093, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924254.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.998 га, кадастровий номер :01:000:0094, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924255.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.998 га, кадастровий номер :01:000:0097, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924253.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9972 га, кадастровий номер :01:000:0098, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924252.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номер :01:000:0099, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924251.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номер :01:000:0101, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 16 липня 2008 року серії ЯЕ №930563.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номер :01:000:0105, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 26 серпня 2008 року серії ЯЗ №130424.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.999 га, кадастровий номер :01:000:0106, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924248.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.7762 га, кадастровий номер :01:000:0107, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 07 жовтня 2009 року серії ЯЕ №503990.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.999 га, кадастровий номер :01:000:0108, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924250.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номер :01:000:0111, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125226.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номер :01:000:0112, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 16 липня 2008 року серії ЯЕ №930564.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номером :01:000:0113, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 16 липня 2008 року серії ЯЕ №930565.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.999 га, кадастровий номером :01:000:0114, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125227.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номер :01:000:0115, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125228.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номер :01:000:0116, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125229.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номер :01:000:0117, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 01 серпня 2008 року серії ЯЕ №930570.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номером :01:000:0118, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125230.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номер :01:000:0119, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 16 липня 2008 року серії ЯЕ №930566.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.999 га, кадастровий номер :01:000:0120, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 червня 2008 року серії ЯЕ №924121.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номер :01:000:0121, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125231.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номер :01:000:0122, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 серпня 2008 року серії ЯЕ №924122.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.999 га, кадастровий номер :01:000:0123, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 01 вересня 2008 року серії ЯЗ №130575.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номер :01:000:0124, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125232.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.999 га, кадастровий номер :01:000:0125, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 17 липня 2008 року серії ЯЗ №125233.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9991 га, кадастровий номер :01:000:0128, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 25 квітня 2008 року серії ЯЕ №924256.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9989 га, кадастровий номер :01:000:0129, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 16 липня 2008 року серії ЯЕ №930567.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1.9985 га, кадастровий номером :01:000:0130, яка розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 01 серпня 2008 року серії ЯЕ №930569.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0154, яка розташована в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 10 квітня 2008 року серії ЯЕ №915510.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0155, яка розташована в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 10 квітня 2008 року серії ЯЕ №915511.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0156, яка розташована в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 10 квітня 2008 року серії ЯЕ №915512.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0157, яка розташована в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, призначена для ведення особистого селянського господарства і належить ОСОБА_3 на підставі державного акта від 10 квітня 2008 року серії ЯЕ №915513.

В задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1.6244 га, кадастровий номер :01:000:0132, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0153, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:000:0158, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0056, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0057, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0058, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0157, на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :12:000:0156 відмовити.

В іншій частині ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 21 липня 2020 року