Справа № 464/7584/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойко С.М.
Провадження № 22-з/811/306/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

(д о д а т к о в а )

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.,

адвоката Пащука А.І. - представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Пащука Артема Ігоровича , представника відповідачки ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , на заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року прийнято відмову ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (як правонаступника позивача - ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку») від позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKLNF3.4586.004 від 20.03.2013 року, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 листопада 2014 рокувизнано нечинним та закрито провадження у даній цивільній справі (том 2, а.с. 192-193).

15 листопада 2019 року Пащук А.І. , представник відповідачки ОСОБА_1 , подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, у якій просить стягнути з правонаступника позивача, ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», в користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги, витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн., витрати на проведення судової експертизи та витрати в сумі 19 786 грн. за проведення судово-економічної експертизи в ПУ «НД ІСЕП» (том 2, а.с. 199-217).

17 січня 2020 року до суду поступило письмове Клопотання представника ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про залишення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення без розгляду - з посиланням на положення частини 8 статті 141 ЦПК України.

Звертає увагу на те, що ухвалу про закриття провадження у справі Львівським апеляційним судом було постановлено 30 жовтня 2019 року, а апелянт подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення лише 15 листопада 2019 року, хоча більшість долучених до неї доказів «були отримані Апелянтом до 30.10.2019 року».

Стверджує, що в судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 не робив жодних заяв про стягнення з позивача понесених апелянтом судових витрат.

Звертає увагу на те, що у відповідності до частини 9 статті 141 ЦПК України суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково (незалежно від результатів вирішення спору) лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони (том 2, а.с. 233-234).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів поданої ним заяви про ухвалення додаткового рішення про судові витрати, а також перевіривши матеріали справи в межах доводів заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заява представника апелянта про ухвалення додаткового рішення про судові витрати містить вимогу про стягнення на користь відповідачки (апелянта) наступних судових витрат:1) судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги; 2) витрат на правову допомогу в сумі 7 000 грн.; 3) витрат на проведення судової експертизи та 4) витрат в сумі 19 786 грн. за проведення судово-економічної експертизи в ПУ «НД ІСЕП» (том 2, а.с. 199-217).

Питання повернення апелянту ОСОБА_1 з державного бюджету 2 009 гривень 70 копійок в якості 50 % сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги (у відповідності до частини 2 статті 142 ЦПК України) вирішено з ініціативи суду додатковою ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року.

В ході розгляду вище згаданої заяви представник Пащук А.І. визнав, що витрат на проведення призначеної ухвалою суду від 25.04.2018 року судово-економічної експертизи апелянтом ОСОБА_1 понесено не було, що стверджується листом Львівського НДІСЕ від 04.12.2019 року, копію якого ним було подано до матеріалів справи (том 2, а.с. 239).

Матеріалами справи стверджується, що ще 03.10.2019 року апелянт отримала від ПУ «НД ІСЕП» рахунок на суму 19 786 грн. за проведення судово-економічної експертизи, який нею був оплачений протягом періоду з 03 по 17 жовтня 2019 року (а.с. 214-215).

Тобто, станом на 30 жовтня 2019 року, коли судом було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, апелянту і її представнику вже було відомо про судові витрати у розмірі 19 786 грн. за проведення судово-економічної експертизи, однак до закінчення судових дебатів у справі відповідної заяви про це зроблено не було, так само, як не було зроблено відповідної заяви і про судові витрати пов`язані з наданням апелянту професійної правничої допомоги.

Договір про надання правової допомоги між апелянтом та адвокатом Пащуком А.І. було укладено ще 18.03.2019 року (том 2, а.с. 205-206), однак його, які і інші документи про понесені апелянтом судові витрати, було подано до суду 15 листопада 2019 року - лише на 16 день після постановлення судом ухвали про закриття провадження у справі.

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість Клопотання представника ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про залишення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне відзначити і наступні обставини по справі.

За змістом частини 5 статті 142 ЦПК України, у разі (зокрема) закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України також встановлено, що суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, однак - у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 листопада 2014 року, яке оскаржується апелянтом ОСОБА_1 , вже переглядалося судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою іншого учасника спірних правовідносин ( ОСОБА_4 ), і ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року було залишеним без змін (том 1, а.с. 130-132).

Як також вбачається з Письмових пояснень представника апелянта Пащука А.І. (які ґрунтуються на Висновках експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи у даній справі від 18.10.2019 року), стороною апелянта визнається, що «приблизна заборгованість мала б становити 1 008 449, 96 грн., тобто значно менше ніж визначена банком» (том 2, а.с. 132).

За вище наведених обставин по справі «дії позивача» аж ніяк не можна визнати «необґрунтованими» чи «неправильними» або «зловживанням стороною процесуальними правами».

Керуючись ст.ст. 141 ч.8, 142, 270, 367, 381 ч.2, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Заяву Пащука Артема Ігоровича , представника відповідачки ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , на заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 листопада 2014 року залишити без розгляду.

Додаткова ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної додаткової ухвали.

Повну додаткову ухвалу складено 27 січня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.