Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1295/18
Провадження 2/711/24/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючий суддя: Демчик Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., про визнання договору дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., про визнання договору дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним.

Протокольною ухвалою суду від 23 січня 2020 року визнано явку позивача обов`язковою.

Разом з тим, в судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, про причину неявки не повідомили, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилися. Проте від представника відповідача надійшла до суду письмова заява в якій він просив проводити розгляд даної справи за його відсутності та відсутності відповідача.

Третя особа приватний нотаріус Романій Н.В. в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заяву в якій просила проводити розгляд даної справи за її відсутності.

Надаючи оцінку поведінці сторони позивача, суд бере до уваги, що з дати постановлення судом протокольної ухвали про розгляд даної справи за обов`язковою участю позивача, у даній справі для розгляду справи були призначені судові засідання, проте в жодне з них сторона позивача не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Так, 30.03.2020р. в призначене судове засідання позивач не з`явився, проте про розгляд справи повідомлявся поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду без вручення адресату у зв`язку із його відсутністю /а.с. 159/. Крім того, про дане судове засідання позивач також повідомлявся смс-повідомленням, яке було йому доставлено 10.03.2020 (а.с. 167).

13.04.2020 в призначене судове засідання позивач не з`явився, проте про розгляд справи повідомлявся поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду без вручення адресату у зв`язку із його відсутністю. Крім того, про дане судове засідання представник позивача ОСОБА_3 також повідомлявся смс-повідомленням, яке було йому доставлено 31.03.2020.

Отже позивач будучи належним чином повідомленим двічі поспіль не з`явився в судові засідання на виклик суду.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші)

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі «Гінчо проти Португалії» Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього суд звертає увагу на наступне.

В рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27).

Так на офіційному сайті Придніпровського районного суду м. Черкаси міститься інформація про рух вказаної цивільної справи.

Вказане свідчить, що позивач та представник позивача мали можливість слідкувати за станом розгляду справи.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд та обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Такі висновки також виклав Верховний Суд в постанові від 31 січня 2019 року в справі №753/21967/15-ц.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь яких заяв і доказів на підтвердження підстав неявки, відповідно яких суд міг би з`ясувати поважність причин такої неявки, та відсутність заяви про розгляд справи без позивача.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.3, 13, 43, 131, 223, 257, 258, 260 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., про визнання договору дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Р. В. Демчик