Провадження № 2-з/752/469/20
У Х В А Л А

07 грудня 2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою, відповідно до якої просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису нотаріуса №4002 від 05.09.2020р., який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною та яким встановлено стягнути з боржника, яким є ОСОБА_1 (на даний час прізвище ОСОБА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 21478,64 грн., виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяної Леонідівною, ВП №63184595.

В обгрунтування заяви зазначає, що вона має намір подати до Голосіївського районного суду м. Києва позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Предметом позову буде визнання виконавчого напису нотаріуса №4002 від 05.09.2020р., який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною таким, що не підлягає виконанню.

Звертає увагу на те, що за час розгляду справи у суді за виконавчим написом, який вона буде просити визнати таким, що не підлягає виконанню, може бути реально виконане стягнення на її грошові кошти, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. відкрито на підставі цього виконавчого напису виконавче провадження ВП 63184595 від 01.10.2020р. та винесено постанови про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, ВП 63184595 від 13.10.2020р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника через що рішення на користь її втратить практичний сенс, його виконання буде не можливим

Дослідивши заяву про забезпечення позову до подачі позову, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Також, у відповідності до п.п. 2,6 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, з наведених у клопотанні про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у справі, яку має намір подати до суду заявник, щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову в частині зупинення стягнення за виконавчим написом, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з якими заявник має намір звернутись до суду, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Оскільки у заяві наявні відомості щодо існуючого спору та намірів заявника звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом до відповідача, суд приходить до висновку про задоволення заяви, шляхом зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 4 ст. 152 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису нотаріуса №4002 від 05.09.2020р., який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною та яким встановлено стягнути з боржника, яким є ОСОБА_1 (на даний час прізвище ОСОБА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 21478,64 грн., виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяної Леонідівною, ВП №63184595.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко