Справа № 504/864/20
Номер провадження 2-о/504/137/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань - Сокурцової Т.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Спільно проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який є спільною частковою власністю: 3/4 частини належить їй, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.07.2007 № 15427707 та 1/4 частина ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування від 29.11.2014 № 2680.

ОСОБА_2 також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає. ОСОБА_2 постійно вчиняє проти неї домашнє насильство, психологічно тисне на неї та погрожує фізичною розправою.

Вона неодноразово зверталась із заявами до Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 та відносно нього було винесено терміновий заборонний припис від 21.01.2020 року

Так, постановами Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_2 неодноразово визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Зважаючи на це, заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для здоров`я щодо неї є дуже високою, і тому звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом виявились неефективними та не захистили її від насильства.

Тому, заявник просить суд видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) із нею строком на 6 місяців;

2. Обмежити спілкування ОСОБА_2 з нею строком на 6 місяців;

3. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 метрів до її місця проживання та наближатися на відстань 300 метрів до її місця роботи строком на 6 місяців;

4. Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців;

5. Заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори із нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

6. Заборонити ОСОБА_2 користуватися майном за адресою: АДРЕСА_2 , що є об`єктом права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву повністю та просила її задовольнити.

В свою чергу заінтересована особа ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що в нього немає іншого місця проживання, крім того вони разом із заявником приймали участь у будівництві та ремонті будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано 21.02.2013р., згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Хоча ОСОБА_2 на разі не є власником житлового будинку, однак зареєстрований за вказаною адресою в установленому законом порядку.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30222889 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15427707, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 (1/4 частка) та ОСОБА_1 (3/4 частка).

Одночасно, ОСОБА_3 є донькою сторін, вказану ј частку житлового будинку їй подарував ОСОБА_2 , згідно договору дарування від 29.11.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно ОСОБА_2 неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення щодо фактів вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , що вбачається з копії листів Лиманського ВП ГУНП в Одеській області №45/13150 від 25.10.2019р., №45-693 від 22.01.2020р., №45/1397 від 19.02.2020р.

Так, 21.01.2020р. стосовно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонений припис, згідно якого останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 .

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.11.2019р. ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.03.2020р. ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Отже, проводячи аналіз поданих доказів, на підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства ОСОБА_2 відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , тому, з метою застосування превентивного засобу методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що заява обґрунтована в частині встановлення обмеження спілкування ОСОБА_2 із заявником строком на 6 місяців, заборони ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців; заборони ОСОБА_2 вести телефонні переговори із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Щодо вимог заявника про встановлення обмежувального припису у вигляді заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) із нею, заборони ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 метрів до її місця проживання та наближатися на відстань 300 метрів до її місця роботи строком на 6 місяців, заборони ОСОБА_2 користуватися майном за адресою: АДРЕСА_2 , що є об`єктом права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , то в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 проживає та є зареєстрованим в установленому законом порядку за адресою АДРЕСА_1 , а також не має іншого житла, що в разі задоволення вказаних вимог може призвести до порушення конституційних прав ОСОБА_2 .

Згідно ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Одночасно, суд не вбачає підстав для встановлення щодо ОСОБА_2 обмеження у вигляді заборони наближатися до місця роботи заявника, оскільки суду не надано доказів на підтвердження заявлених вимог у цій частині .

Також слід зазначити, що при зверненні до суду із заявою заявником не було конкретизовано, яким саме майном спільної часткової власності, що належить їй та ОСОБА_3 слід заборонити користуватися ОСОБА_2 , а в зв`язку із чим суд позбавлений можливості також визначити перелік цього майна.

Разом із тим, у разі неприпинення неправомірних дій, зі сторони ОСОБА_2 заявник не позбавлена права на звернення до відповідних органів з вимогою застосування інших важелів стримування, у тому числі притягнення як до адміністративної відповідальності, так і до кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 та вирішити питання профілактичного обліку кривдника ОСОБА_2 на визначений судом строк.

В силу ч.3 ст. 350- 5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись вимогами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ст. ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 (шість) місяців, а саме:

-обмежити спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Копію рішення суду не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення направити до Лиманського ВП ГУНП в Одеській області для взяття ОСОБА_2 , на профілактичний облік та до виконавчого комітету Доброславської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Жовтан П. В.