ЄУН № 337/448/20
Провадження № 2/337/705/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого судді Ширіної С.А.,

за участю секретаря Бикової С.Б.,

представника позивача адвоката Серболової Н.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа : Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання права власності на майно ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній чоловік ОСОБА_5 з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.04.1977р. по 23.03.1995 р. В період шлюбу в 1984 році ОСОБА_5 був прийнятий до ЖБК-275 «Машинобудівник-25» і йому та його родині до складу якої входили: ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_4 (донька), була виділена квартира АДРЕСА_1 році вони за спільні кошти повністю сплатили пай за цю квартиру і вона перейшла у їх спільну сумісну власність, хоча і була зареєстрована за ОСОБА_5 . Вважає, що вона має право на 1/2 частку цієї квартири і, враховуючи, що квартира є неподільною річчю, просить здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

17.03.2020 р. представником третьої особи : Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району надано заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення винести на підставі наявних матеріалів в справі.

23.03.2020р. відповідачем ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки позивачем не доведено факт прийняття участі у виплаті паю за спірну квартиру.

01.04.2020 р. відповідачем ОСОБА_4 надано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

06.04.2020р. позивачем ОСОБА_2 надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

10.04.2020р. відповідачем ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 надано до суду заперечення .

Ухвалою від 24.06.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Серболова Н.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки позивачем не доведено факт прийняття участі у виплаті паю за спірну квартиру.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 15.04.1977р. по 23.03.1995 р.

22.10.1984р. виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів Карпенко А.Я. та його родині до складу якої входили: ОСОБА_2 (дружина) , ОСОБА_6 (син), ОСОБА_4 (донька),була виділена квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до Розпорядження голови Хортицької районної адміністрації № 1016 від 22.12.1998р. вартість квартири в сумі 13140 крб. виплачена повністю у 1992 році.

Згідно з довідкою ОСББ «Машинобудівник-25» №1/20 від 07.01.2020 року, пай за квартиру АДРЕСА_2 був виплачений ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в 1992 р.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 9182 від 22.12.1998р.право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.06.2019 р.

Відповідно до спадкової справи № 34/2019 року до майна померлого ОСОБА_5 , до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Л.П. 07.08.20219 року з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5 , звернулася ОСОБА_4 .

Відповідно до спадкової справи № 34/2019 року до майна померлого ОСОБА_5 , до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Л.П. 29.08.20219 року з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5 , звернулася ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 27.03.1985р. по теперішній час .

Вирішуючи справу в частині позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину квартиру як на спільне сумісне майно подружжя, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.58. Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно із п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексуУкраїни цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Враховуючи те, що правовідносини щодо набуття подружжям ОСОБА_3 права власності на спільне сумісне майно подружжя виникли до 01.01.2004р., суд вважає необхідним застосувати до них норми Цивільного кодексу УРСР1963року,Закону України від 07.02.1991 № 697-XII«Про власність» (втратив чинність з 20.06.2007р.), Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 № 2006-VII.

За змістом ст.86,128 ЦК УРСР 1963р. право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.15Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

При цьому, відповідно до п.3 постанови Верховної Ради України від 26.03.1991р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність», положення ст.15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність»).

Крім того, суд враховує, що діюче на той час цивільне законодавство не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно із проведенням його реєстрації.

Згідно з ст.16 Закону України«Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Згідно з ст.22 КпШС України (чинною на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Аналогічні положення містяться в ЦК України 2003 р. та СК України.

Так, згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з ст. 60 Сімейного кодексуУкраїни майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Згідно з ст.69-71Сімейного кодексуУкраїни дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира АДРЕСА_2 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , оскільки придбана шляхом її остаточного викупу в ЖБК в 1992 році в період зареєстрованого шлюбу між ними, незалежно від того, на кого було оформлено право власності і хто був членом кооперативу, тому позивачка має право вимагати поділу такого майна.

При цьому, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 жодним чином позовні вимоги не спростувала. Належних та допустимих доказів того, що квартира не є спільною сумісною власністю подружжя суду не надала.

Таким чином, враховуючи те, що позивач довела, що спірна квартира набута в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, а також враховуючи те,що підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя в спільному майні суд не знаходить, суд приходить до висновку, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки в якому у відповідності до наведених норм - є рівними.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позову в розмірі 1825 грн. 75 коп.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.15, 16, 316, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268,1273,1274 ЦК України, ст.16 Закону України «Про власність», ст. 60,61,70 СК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 15,16,76-82, 89, 141, 211, 258,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа : Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання права власності на майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , як на частку в спільному сумісному майні подружжя.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок повернення понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору з кожного по 937,63 грн., а всього 1875,25 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.07.2020 року.

Суддя С.А. Ширіна 15.07.2020