Справа № 148/2233/19
Провадження №2-о/148/3/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Михайлівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю, за участю: заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 , свідків - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 і він вважає, що є спадкоємцем четвертої черги після її смерті. Спадщину після її смерті заявник прийняв. З 1968 року він проживав разом з ОСОБА_5 до дня її смерті в одному будинку. Під час спільного проживання однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, набули у власність предмети домашнього вжитку та інше майно, мали спільний бюджет і разом вкладали кошти в будівництво та благоустрій помешкання, однак до органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу не звернулись.

Через відсутність юридично засвідченого факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю заявник не може оформити спадщину після її смерті, тобто реалізувати свої спадкові права.

Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду з даною заявою, у якій просить встановити факт його спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі більше п`яти років, до дня смерті останньої: з 1968 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву про встановлення факту підтримали. Заявник пояснив суду, що він проживав з ОСОБА_5 однією сім`єю з 1968 року за адресою: АДРЕСА_1 . Потім на тому ж подвір`ї побудували будинок і стала адреса: вул АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - представник Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. Відповідно до надісланої на адресу суду заяви Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, сільська рада заяву ОСОБА_1 підтримує, розгляд справи просить здійснювати без участі представника.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заявник є її дядьком. У нього була дружина ОСОБА_5 . Вона з 1973-1976 року пам`ятає, що дядько та ОСОБА_5 разом проживали в АДРЕСА_2 . Вона в цей час проживала з матір`ю по АДРЕСА_3 . Заявник та ОСОБА_5 проживали разом до смерті останньої. За час спільного проживання вони побудували будинок. Дітей у них не було.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заявник є її сусідом, вона його знає з 5-6 років. Він проживав з ОСОБА_6 з 1968 року до смерті останньої по АДРЕСА_4 , через три будинки від неї. Вони разом проживали у власному будинку, який побудували.

Заслухавши заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05.04.2006 виконкомом Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 4), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Згідно довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №100 від 24.05.2018 (а.с. 5), заявник ОСОБА_1 дійсно проживав з співмешканкою ОСОБА_5 Тодосіївною та її матір`ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 з 1968 року. З квітня 1973 року на цьому подвір`ї було відкрито ще один погосподарський номер - 27. Проживали всі за даним номером до смерті.

Також відповідно до довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №104 від 07.04.2017 (а.с. 6), на момент смерті, ОСОБА_5 дійсно проживала разом з ОСОБА_1 .

Згідно витягу з погосподарської книги № 9 за 1971-1974 роки Михайлівської сільської ради від 24.05.2018 (а.с. 7), заявник ОСОБА_1 був головою домогосподарства, а ОСОБА_5 була його співмешканкою. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 6 за 1967-1969 роки Михайлівської сільської ради від 24.05.2018 (особистий рахунок 535) (а.с. 8), головою домогосподарства була ОСОБА_7 , 1916 року народження, в даному домогосподарстві проживала її дочка ОСОБА_5 та її співмешканець ОСОБА_1 .

На підставі довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 18 від 21.01.2020, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживав з ОСОБА_5 з 1968 року (згідно погосподарської книги № 6 особистий рахунок 535) по 2006 рік (згідно запису погосподарської книги №4 особистий рахунок № НОМЕР_2 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

З досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що заявник є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , однак юридично оформити спадщину за законом не має можливості. Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 на протязі більше п`яти років необхідно йому для реалізації своїх спадкових прав.

Факт спільного проживання заявника з ОСОБА_5 більше п`яти років в судовому засіданні підтверджено письмовими доказами, такими як довідки Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 5, 6), витяги з погосподарських книг, що містять відомості про спільне проживання, а також показами свідків, які підтвердили факт спільного проживання даних осіб більше п`яти років.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 294 ч.7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 15 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 1968 року по 05.04.2006.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.01.2020.

Суддя: