печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Остапчук Т.В. при секретарі судових засідань - Ткаченко Ю.М.,

за участю: представника боржника - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,- ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив здійснити заміну сторони стягувача, видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у вказаній справі, у зв`язку із укладенням договору № 1369/К про відступлення права вимоги. Представник боржника - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, надав письмові пояснення. Інші учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2009 року Печерським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі №2-4094/09, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором № А01-12000-180208 від 18.02.2008 року у розмірі 229 249,97 грн., 1700 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 252,50 грн. на відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та заявником ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір про відступлення права вимоги № 1369/К. Згідно з вказаним договором, у порядку та на умовах, визначених договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців - та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору. Права вимоги означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні так і умовні) банку в якості кредитора до боржників (як позичальників, так і майнових/фінансових поручителів) за кредитними договорами, а також всі права вимоги банку до осіб, які надали забезпечення (згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору), за всіма договорами забезпечення, включаючи будь-які з прав та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні банку щодо виконання позичальниками та особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за кредитними договорами та договорами забезпечення, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору. Як встановлено з виписки з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 1369/К від 11 травня 2019 року, наданої до суду разом із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, кредитний договір № А01-12000-180208 від 18.02.2008 року ОСОБА_1 з ПАТ «Дельта Банк» також входить до реєстру правочинів, за якими право вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Заявник наголошує, що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, провадження на виконання заочного рішення суду від 24 вересня 2009 року у справі № 2-4094/09 про стягнення з ОСОБА_1 відсутні. Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частиною першою, другою статті 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців; строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року). Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40). Разом з тим, заявником жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа надано не було. Не можна визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь - яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк. Отже, враховуючи те, що з моменту ухвалення заочного рішення Печерського районного суду м. Києві від 24.09.2009 року до моменту звернення ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» з данною заявою минуло понад десять років та заявником не надано доказів вчинення дій, спрямованих на розшук виконавчого листа виданого на примусове виконання даного рішення, відтак, останнім не доведено факт втрати оригіналу виконавчого листа, а видача дублікату може призвести до подвійного стягнення, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» в частині видачі дублікату виконавчого листа слід відмовити. Як визначено в ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Оскільки, вимога про поновлення пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є похідною від вимоги про видачу дубліката виконавчого листа, заява ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання також задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, керуючись ст. 512 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259, 260, 352, 354, 442, пп. 15.5. п. 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання- задовольнити частково. Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 36-Б, ) на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40-Х; ) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № А01-12000-180208 від 18.02.2008 року у розмірі 229 249,97 грн., 1700 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 252,50 грн. на відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині заяви - відмовити. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Остапук Т.В.