пр. № 2/759/2462/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І,В. перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2019 р. Позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про визнання договору дійсним.

Як вбачається з вказаної позовної заяви позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

В позовній заяві позивач вказує, що укладений між сторонами договір, який він просить визнати дійсним надає йому можливість звертатись з позовом до суду за місцем виконання договору від 13.12.2013 р. а саме до Святошинського районного суду м.Києва.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, прийшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з цим, відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятися за місцем виконання цих договорів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданого позивачем договору від 13.12.2013 р. а саме п. 7 місцем виконання цього договору є нотаріальна контора, зазначена у вимозі покупця на адресу продавця.

Відповідно до наданої позивачем копії вимоги від 23.11.2019 р. позиачем запропоновано відопвідачу для укадання договору Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору за адресою : м.Київ вул.Гната Юри 9, що в Святошинському районі м.Києва.

Частиною восьмою статті 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

За статтею 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Як вбачається з заявлених позивачем позовних вимог, позивач просить визнати договір купівлі- продажу автомобіля укладений між позивачем та відповідачем дійсним, визнати за позивачем право власності на автомобіль.

Таким чином, у суду немає підстав вважати, що вказаний доовір є відж 13.12.2013 р. є безспірним, крім того, п. 7 вказаного додговору на який посилається позивач вказує на те, що місцем виконання даного доовору є нотаріальна контора зазначена у вимозі покупця на адресу продавця, таким чином суд позбавлений можливості пересвідчитись, що існують підстави передбачені частиною восьмою статті 28 ЦПК України, оскільки в самому договорі не зазначено місце виконання договору.

За приписами пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з частиною третьою статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 30-32, 150-153, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним передати на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва ( м.Київ вул. Сергієнка буд. 3, 02105 ).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухавала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.П`ятничук