ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6812/20
провадження № 4-с/753/153/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, -

встановив:

У квітні 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якій заявник, як стягувач у виконавчому провадженні, просив суд визнати рішення суб`єкта оскарження протиправним та зобов`язати головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення у справі №753/3965/19.

Скарга мотивована тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.06.2019 позовні вимоги Державного підприємства «Спецагролізинг» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволені.

На виконання вказаного рішення суду Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист від 01.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Спецагролізинг» три відсотки (проценти) річних шляхом їх нарахування на основну суму заборгованості за кожний день прострочення починаючи з 16 лютого 2019 року до моменту належного виконання цього рішення, яке було пред`явлено до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання.

ДП «Спецагролізинг» 23.04.2020 отримало повідомлення від 18.02.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Заявник зазначає, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є незаконним та таким, що грубо порушує інтереси стягувача у виконавчому провадженні.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вимоги до виконавчого документа. Зокрема, у виконавчому документі поміж іншого обов`язково зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Так судом встановлено, що 01.10.2019 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Спецагролізинг» три відсотки (проценти) річних шляхом їх нарахування на основну суму заборгованості за кожний день прострочення починаючи з 16 лютого 2019 року до моменту належного виконання цього рішення, яке було пред`явлено до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання.

Як вбачається з матеріалів скарги, ДП «Спецагролізинг» звернулося до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Однак, 18.02.2020 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Зі змісту якого вбачається, що виконавчий лист № 753/3965/18 виданий 01.10.2019 повертається стягувачу, з підстав того, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, а також п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що у змісті позовних вимог визначених резолютивною частиною рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.06.2019, у виконавчому листі не передбачено застосування заходів примусового виконання рішень, оскільки у виконавчому листі не зазначено основну суму заборгованості на яку державному виконавцю слід нараховувати три відсотки (проценти) річних за кожний день прострочення починаючи з 16 лютого 2019 року до моменту належного виконання цього рішення, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Спецагролізинг».

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проаналізувавши наведені вище обставини, виходячи з вимог закону, суд вважає, що дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В., кореспондуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу є правомірними, а тому вимоги скарги не підлягають задоволенню.

На підставі вище викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 81, 83, 260, 447, 451, 452, 453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: