провадження № 2/263/790/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Федоренко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Орєхов Михайло Володимирович до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник Орєхов М.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. На обгрунтування позову зазначила, що з 2003 року по 2004 рік вона зустрічалась з відповідачем та перебувала з ним у стосунках, спільно проводили час, вдвох подорожували, спільно зустрічали свята, проявляли свої відносини перед третіми особами. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син - ОСОБА_4 . Вона з ОСОБА_3 у шлюбі не перебували, заяву про реєстрацію батьківства в органи реєстрації актів цивільного стану відповідач не подавав, у зв`язку з чим прізвище сина зазначила своє. Стверджує, що батьком сина є відповідач. Так, в момент зачаття дитини у сторін спору були стійкі відносини, які вказували на походження дитини саме від відповідача. При реєстрації народження сина, відомості про батька були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме зі слів матері. Відповідач фактично визнавав дитину своїм сином, але наполягав на тому, що цей факт необхідно перевірити шляхом проведення медичного дослідження. В той же час відповідач ухилявся від проведення медичного дослідження щодо визначення біологічного батьківства. Відповідач в останній час періодично надавав на свій розсуд матеріальну допомогу, що є доказом того, що він визнає себе батьком та готовий нести певні витрати на утримання сина. Так, він здійснював грошові переводи на її рахунок: 24.10.2018 року - 1000 грн., 22.11.2018 року - 1500 грн., 21.12.2019 року - 2000 грн., 21.01.2019 року - 2000 грн. Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює і отримує заробітну плату. На даний час відповідач, всіляко ухиляється від надання матеріальних благ на утримання сина. Її син потребує матеріальної допомоги, тому що вона сама невзмозі її надавати самостійно, тому що у неї є ще один малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого вона також виховує самостійно. Крім того, вона мешкає спільно з непрацездатними батьками (пенсіонерами) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після народження та до теперішнього часу ОСОБА_4 мешкає разом з нею. Її дохід складається з заробітної плати, також їй відомо, що відповідач перебуває у шлюбі та у нього є на утриманні неповнолітня донька. Згідно реєстру нерухомого майна у відповідача у власності є два об`єкта нерухомого майна. Вважає, що враховуючи те, що відповідач з 27.01.2005 року та до теперішнього часу надавав допомогу лише чотири рази 2018-2019 роках, з урахуванням матеріального стану відповідача, просить суд встановити, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Маріуполя Донецької області; стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій суму у розмірі 10000 грн. щомісячно, з подальшою їх індексацією, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з часу звернення з цим позовом до суду; допустити негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу та інші судові витрати в розмірі фактичних витрат на час винесення рішення суду по суті позову (у відповідної частки до позовних вимог та пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рішенням суду).

02.01.2020 року до суду з Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг ММР надійшли відповіді про місце реєстрації сторін.

Ухвалою судді від 09.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, розпочато загальне позовне провадження, призначено по справі підготовче засідання, клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, допит свідків задоволено частково.

17.01.2020 року з Регіонального сервісного центра МВС в Донецькій області надійшла відповідь про те, що надати інформацію про вартість транспортного засобу, який належить ОСОБА_8 не є можливим, тому що документи, що стали підставами для первинної реєстрації транспортного засобу знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання та надано облікову картку на ОСОБА_3

24.01.2020 року з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до суду надійшла відповідь про відсутність даних згідно зазначеного РНОКПП в реєстрі застрахованих осіб на підтвердження чого надали довідку про відсутність індивідуальних відомостей про особу.

31.01.2020 року до суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому зазначено наступне. Він не оспорює своє батьківство щодо ОСОБА_4 як не оспорював його ніколи раніше, підтвердження чого є надання ним добровільно матеріальної допомоги позивачу на утримання сина. Щодо стягнення аліментів зазначив, що звертаючись до суду з вимогою до нього про стягнення аліментів позивачка вказала, що відповідач працює та отримує заробітну плату, проти просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 10000 грн. щомісячно. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач зараз має мінливий (нестабільний та нерегулярний) заробіток. 14.05.2005 року він уклав шлюб з ОСОБА_9 , від якого має неповнолітню доньку - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Донька та дружина (яка не працює) знаходяться на його утриманні. На підставі наведеного, враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати свою дитину до повноліття, а також обставини передбачені ст..182 СК України, він згоден на стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 до його повноліття в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

13.02.2020 року на адресу суду з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшло повідомлення з проханням виправити описку в ухвалі Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області по цивільній справі №263/17747/19, а саме вказати вірно ідентифікаційний номер ОСОБА_3 як НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 20.03.2020 року виправлено описку по всьому тексту резолютивної частини ухвали суду від 09.01.2020 року та направлено до виконання.

07.04.2020 року з Центрального районного у місті Маріуполі ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_3 неможливо ідентифікувати.

10.04.2020 року з Регіонального сервісного центра МВС в Донецькій області надійшла інформація на виконання ухвали суду від 09.01.2020 року у справі №263/17747/19.

13.04.2020 року з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на виконання ухвали суду надійшла довідка форми ОК-5 про відомості з реєстру застрахованих осіб щодо доходів ОСОБА_3 .

На адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11 надійшли пояснення в яких зазначено наступне.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 визнав своє батьківство щодо ОСОБА_4 . Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але не в заявленому позивачем розмірі 10000 грн. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, з 14.05.2005 року перебуває у шлюбі, від якого має неповнолітню дитину. У власності відповідача є чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , де він мешкає разом зі своєю родиною (придбана у 2008 році); має у власності автомобіль СR -V, 2007 року випуску (придбаний у 2007 році). Тобто на протязі останніх 12 років відповідачем не придбалося нерухоме майно або транспортні засоби. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., проте зазначений розмір майже в чотири рази вище прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнення такої суми аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України можливо у випадку доведення заробітку (доходу) платника аліментів. При зверненні до суду позивач зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн., проте не надала належних та допустимих доказів. На теперішній час відповідач за договором працює в Донецькій філії ТОВ «Іспекторат Україна», його заробітна плата за квітень 2020 року склала 2610 грн. Інших доходів відповідач не має, що підтверджується довідкою Маріупольського об`єднаного управління ПФУ Донецької області. У 2019-2020 роках відповідачем не було витрати, які перевищували би його заробіток. З урахування зазначеного, ОСОБА_3 не заперечує проти визнання його батьком ОСОБА_4 та стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 13.05.2020 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, при цьому від останнього на адресу суду надійшла заява в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути без його участі та позивача.

Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явились, від них до суду надійшли заяви в яких не заперечували проти часткового задоволення позовних вимог позивача саме щодо визнання батьківства, стосовно стягнення аліментів заперечували у їх стягненні саме у твердій грошовій сумі, але не заперечували щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини, також просили справу розглянути без їх участі.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши матеріали справи № 263/17747/19, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у близьких стосунках, під час яких позивач завагітніла.

ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач народила сина - ОСОБА_4 , що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя від 17.02.2005 року, актовий запис №162. Батьками дитини записано ОСОБА_12 та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 05.02.2019 року відомості про батька дитини ОСОБА_4 внесені у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, батько - ОСОБА_12 .

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, а саме: пояснення позивача, щодо того, що вона мала стосунки з відповідачем; фотознімки, відео, які свідчать про стосунки сторін, визнання відповідачем позову в цій частині, суд приходить до висновку про те, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_3 , а тому позов в частині визнання батьківства підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому ст. 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини.

З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_4 має певні захворювання.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласна лікарня інтенсивного лікування м.Маріуполь» від 21.11.2019 року заробітна плата ОСОБА_1 за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року склала 8037,09 грн. з них чистий дохід 6469,85 грн.

З довідки від 19.11.2019 року виданої КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Маріуполя» випливає, що заробітна плата ОСОБА_1 складає за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року 28107,16 грн., де чистий дохід 22626,27 грн.

Згідно довідки про доходи, виданої 22.11.2019 року ПП «Елінмед» дохід ОСОБА_1 за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року склав 1920 грн., чистий дохід 1545,60 грн.

З довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ММР за №18-141-0563 від 07.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , зареєстрований з 17.03.2005 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 .

Виписками з банківського рахунку ОСОБА_1 підтверджується, що ОСОБА_3 перераховував позивачу грошові кошти в період з 24.10.2008 року по 21.01.2019 року.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 , виданого 25.05.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 14.05.2005 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_14 , про що складено актовий запис за №231.

ІНФОРМАЦІЯ_9 у ОСОБА_3 та ОСОБА_15 народилась донька ОСОБА_10 , про що свідчить свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 .

З медичних карток ОСОБА_15 та ОСОБА_10 вбачається, що останні мають захворювання та призначення лікарів щодо лікування, що також підтверджується квитанціями наданими відповідачем на придбання їм ліків.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.11.2019 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу ОСОБА_3 є власником автомобіля «Honda CR-V», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки форми ОК-5 наданої Пенсійним фондом України Донецької області про відомості з реєстру застрахованих осіб щодо доходів (заробітної плати) відносно ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 отримано за 2005 рік - 3639,26 грн., 2006 рік - 6899,54 грн.; 2007 рік - 9164,30 грн., 2008 рік - 8520,27 грн., 2009 рік - 3036,12 грн., 2010 рік - 6918,06 грн., 2011 рік - 11793,32 грн., 2020 рік - 6124,80 грн.

ОСОБА_3 01.02.2020 року уклав цивільно-правовий договір ОУ/20 з Донецькою філією ТОВ «Інспекторат Україна» на виконання робіт, строком дії до 31.07.2020 року.

Відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.02.2020 року, 31.03.2020 року, 31.05.2020 року, 30.06.2020 року винагорода виконавця ОСОБА_3 . від замовника Донецька філія ТОВ «Інспекторат» за березень 2020 року склала 5220 грн., лютий 2020 року - 6124,8 грн., травень 2020 року - 2610 грн., червень 2020 року - 5742 грн.

Дослідивши наявні в справі матеріали, враховуючи, що відповідач має мінливий заробіток, на його утриманні знаходиться дружина та дитина, які хворіють, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має стабільний заробіток, тому суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 02.12.2019 року.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вирішує питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі. Так, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 грн., оскільки позивач при поданні позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем у позовній заяві, заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу та інші судові витрати в розмірі фактичних витрат на час винесення рішення суду по суті позову (у відповідної частки до позовних вимог та пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рішенням суду), на підтвердження якої надано до суду: попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести позивач при розгляді даної справи, де за ознайомлення з документами, які надані клієнтом, що стосуються цієї справи та можуть бути використані, як докази по справі - 500 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини та судової практики за цією категорією справ - 500 грн.; консультування клієнта про наявність фактичних та правових підстав для звернення з позовом до суду та порядок цього звернення - 500 грн.; складання проекту позовної заяви - 2000 грн.; представництво інтересів клієнта шляхом участі у судових засіданнях в суді першої інстанції в межах м.Маріуполя - 9000 грн.; інша правова (правнича) допомога - згідно договору та на його умовах; судовий збір - згідно вимог ЦПК України та ставок за Законом; проведення експертизи та інші сплати - у випадку проведення, згідно розрахунку; договір про надання професійної правничої (правової) допомоги в цивільному провадженні від 02.12.2019 року, укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Орєховим М.В.; ордер серія АА №120191, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2184, виданого Орєхову М.В .

Однак, всупереч вимогам ст. 137 ЦПК України, позивачем та її представником не надано відповідних доказів щодо дійсного обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, зокрема не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів, квитанцій тощо.

Тобто відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких можливо визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги та фактично понесені витрати.

За вищевказаних обставин, суд не знаходить підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 89, 137, 141, 206, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Орєхов Михайло Володимирович до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 768 грн. 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 18.09.1996 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ МВС України в Донецькій області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя: П.І.Папаценко