_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/357/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій заявник просить суд:

- встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 07.12.1993 року, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №15-1769 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- встановити факт належності ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 07.12.1993 року, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №15-1769 на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батькозаявника - ОСОБА_5 , про що 22.04.2020 року зроблений відповідний актовий запис №4186 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіональногоуправлінняМіністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.04.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Керуючись ч. 1 ст. 1269 ЦК України, він - ОСОБА_1 , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60960573 від 16.07.2026 року та Довідкою щодо відкриття спадкової справи №172/02-14 від 16.07.2020 року.

Заявник зазначив, що окрім нього спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є дружина спадкодавця - ОСОБА_2 , яка подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується Довідкою щодо долучення заяви до спадкової справи №173/02-14 від 16.07.2020 року.

На день смерті ОСОБА_5 , залишилось спадкове майно, яке складається із частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира, належить на праві спільної сумісної власності членам сім`їзаявника, а саме: йому - ОСОБА_1 , спадкодавцю- ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 07.12.1993 року, зареєстрованим і записаним у реєстрову книгу за №15-1769.

При підготовці документів, необхідних для отримання свідоцтва про право наспадщину за законом на спадкове майно, заявником було виявлено, що в правовстановлюючому документі на квартиру невірно вказані його прізвище, та прізвище спадкодавця, а саме замість вірного « ОСОБА_6 » в Свідоцтві про право власності на житло та в Розпорядженні органу приватизації наше прізвище вказано як « ОСОБА_7 ».

З метою виправлення вказаних помилок представником за довіреністю ОСОБА_8 було подано заяву до КП «Міське агентство з приватизації житла» про внесення змін до Свідоцтва про право власності на житло в частині написання прізвищ співвласників.

КП «Міське агентство з приватизації житла» було надано відповідь на вказане звернення №181-Б/01-07 від 20.10.2020 року, в якій було вказано, що внести зміни у правовстановлюючий документ неможливо та було рекомендовано вирішити вказане питання в судовому порядку.

Заявник стверджує, що у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на квартиру невірно вказано його прізвище, він не має можливості розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема позбавлений можливості зареєструвати свою частку у праві спільної часткової власності на квартиру.

Окрім того, у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на квартиру невірно вказано прізвище його батька, заявник позбавлений можливості оформити спадщину після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується Роз`ясненням приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Яковлєвої О.М. №314/02-17 від 06.11.2020 року, за змістом якого, оскільки в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначене « ОСОБА_6 », а в свідоцтві про право власності - « ОСОБА_7 » та з метою оформлення спадщини після померлого ОСОБА_5 , рекомендовано звернутися до відповідного суду загальної юрисдикції з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю.

Зазначені обставини стали підставою для звернення заявника до суду з цією заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 23 листопада 2020 року на підставі вказаної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

15.12.2020 року до суду надійшов відзив на заяву, в якому заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги та просять суд розгляд справи провести за їх відсутності.

У судове засідання призначене на 17.12.2020 року заявник по справі не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак до суду надійшла заява від його представника про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Заінтересовані особи у судове засідання також не з`явились, однак матеріали справи містять заяву останніх про розгляд справи за їх відсутності.

За наслідком викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 17.12.2020 року за відсутності сторін по справі за наявними документами в матеріалах справи.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до поданого свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 07.07.1978 року Київським відділом РАЦСу м. Одеси був зареєстрований шлюб між громадянами, зазначено російською: « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », про що складено відповідний актовий запис №719. За наслідком реєстрації шлюбу, « ОСОБА_10 », змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Одесі народився, зазначено російською: « ОСОБА_1 », про що Київським відділом РАЦСу м. Одеси було складено актовий запис №1369. В графі відомості про матір зазначено російською: « ОСОБА_11 », в графі відомості про батька зазначено російською: « ОСОБА_9 ».

Як вбачається, 07 грудня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано розпорядження органу приватизації №31068, за проханням ОСОБА_2 , про передачу квартири АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 .

На підставі вказаного розпорядження, 07 грудня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване і записане у реєстрову книгу за №15-1769, на підставі якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 .

На підставі зазначеного свідоцтва, 27 грудня 1993 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації Виконавчим комітетом народних депутатів Одеської міської ради було проведено реєстрацію права спільної сумісної власності на вказану квартиру в рівних частках за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , про що внесено запис в реєстрову книгу за №52пр під реєстровим №314 стр.182, що підтверджується реєстраційним посвідченням за №21276 від 27.12.1993 року та листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за №3638-07/1062-55 від 30.07.2020 року.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів за №339 від 10.08.1995 року «Про перейменування деяких вулиць, проспектів, бульварів, площ в місті Одесі», вирішено перейменувати у тому числі АДРЕСА_2 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 22 квітня 2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №4186, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Отже, після смерті ОСОБА_17 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на належне йому за час життя майно.

Заявник ОСОБА_18 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєвої О.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_17 , на підставі якої була заведена спадкова справа №24/2020 року.

Однак, як вбачається, 06.11.2020 року приватним нотаріусом Яковлєвою О.М. було скеровано листа за вих. №314/02-17 на ім`я ОСОБА_1 з роз`ясненням про неможливість видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній сумісній власності, оскільки нотаріус позбавлений можливості встановити, що вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності у тому числі померлому ОСОБА_17 , через те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_4 від 07.12.1993 року співвласником квартири значиться ОСОБА_19 « ОСОБА_20 », а відтак через різне написання прізвища, встановити такі обставини не вбачається можливим.

У зв`язку з існуванням розбіжностей в написанні прізвища ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 у свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на квартиру, заявник позбавлений можливості оформити спадкові права, а також через те, що наявні розбіжності у написанні прізвища заявника, як співвласника зазначеної квартири, у тому самому правовстановлюючому документі на квартиру, останній також позбавлений повною мірою здійснювати свої права щодо розпорядження нею, що стало приводом для звернення до суду з цією заявою.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Стосовно належності заявникові та померлому ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1993 року, яке зареєстроване і записане у реєстрову книгу за №15-1769, суд зазначає наступне.

Так, 16 березня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , російською: « ОСОБА_1 », дані про якого збігаються з даними про особу, на ім`я якої видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , в якому в свою чергу зазначені відомості про батька російською: « ОСОБА_9 ».

Згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за №П1-153027-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Отже, як вбачається, померлий ОСОБА_17 , був зареєстрований у квартирі, в правовстановлюючих документах на яку, його прізвище було зазначено, як «Годзиш».

Також, як вбачається співвласником зазначеної квартири є ОСОБА_2 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 та відповідним записом у паспорті громадянина України серії НОМЕР_6 , виданим 31 липня 1997 року Київським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також надавши оцінку кожному доказу окремо, суд дійшов до висновку, що факт належностіОСОБА_8 та ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 , виданого 07 грудня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, за №15-1769, на підставі розпорядження від 07 грудня 1993 року за №31068, у тому числі на ім`я: ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , слід вважати встановленим, що в свою чергу викликано у зв`язку з різним написанням даних вказаних осіб у правовстановлюючих документах з підстав різного перекладу, а тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315 ч.1, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_5 ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 , виданого 07 грудня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, за №15-1769, на підставі розпорядження від 07 грудня 1993 року за №31068, у тому числі на ім`я: ОСОБА_21 , належить ОСОБА_22 .

Встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 , виданого 07 грудня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, за №15-1769, на підставі розпорядження від 07 грудня 1993 року за №31068, у тому числі на ім`я: ОСОБА_23 , належить - ОСОБА_24 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.