РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Косатої М.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Чесняка Ф.Ф ., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» про визнання права на користування гаражами, усунення перешкод у користуванні гаражами, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» в особі голови ОГК «Маяк-2» Дубенецького В.Ю. про визнання права на користування гаражами, усунення перешкод у користуванні гаражами, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що починаючи з 2011 року вона є власником гаражів №№ 33,НОМЕР_2,НОМЕР_3, що знаходяться на території Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» за адресою: АДРЕСА_1, які вона придбала у колишніх членів кооперативу. На підтвердження членства у кооперативі їй була видана членська книжка і паспорт-пропуск, була проведена відповідна реєстрація в журналі, нею сплачуються членські внески. Починаючи з 2016 року голова Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» в особі голови ОГК «Маяк-2» ОСОБА_5. чинить перешкоди в користуванні її майном, а саме гаражами НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3. Без її дозволу ОСОБА_5 самовільно зламав замки на воротах гаражів та вивіз майно, яке там знаходилось, та знищив документи на переоформлення гаражів. Тривалість спірних відносин призвели до її нервових потрясінь, крім того від дій ОСОБА_5 вона зазнала фізичного впливу (побоїв), в результаті чого погіршився її стан здоров`я, нормальний спосіб життя, вона змушена була тривалий час лікуватися, що призвело до її моральних страждань, які вона оцінює в 10 000 грн, та просить стягнути з голови ОГК «Маяк-2» Дубенецького В.Ю.

16.02.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з посиланням на заперечення проти позову, та на те, що позивачка не є власником гаражів, до голови правління кооперативу звертався її син з проханням надати у користування гараж, йому був наданий у користування гараж, який він став використовувати для несанкціонованої підприємницької діяльності, після порушення кримінальної справи відносно нього, він припинив сплачувати членські внески. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

26.02.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка вказує на те, що відповідач чинить їй перешкоди для набуття нею членства в ОГК «Маяк-2» та в користуванні гаражами. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.05.2018 року до участі у справі залучено у якості співвідповідача ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 07.05.2018 року за клопотанням представника позивача у відповідача витребувано документи стосовно членів кооперативу.

Ухвалою суду від 19.07.2018 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб гаражів НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3, які розташовані в ОГК «Маяк-2» за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги, та просили задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечував, пославшись на відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 просить позов залишити без задоволення, пояснивши, що він є головою правління ОГК «Маяк-2», позивачка не є членом кооперативу, гаражем № 31 користувався її син, який незаконно займався металом, та гараж перетворив на смітник. Позивачка зверталася до правління з заявою про прийняття її в члени кооперативу, правління не приймало рішення про прийняття її в члени кооперативу, оскільки за нею рахувалась заборгованість та смітник утворений позивачкою та її сином прибраний не був. Обставини щодо спричинення тілесних ушкоджень позивачці не визнає, вважає її заяви наклепами.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені сторонами, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що згідно зі Статутом Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2», затвердженого протоколом №1 установчими зборами засновників Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2» від 27.02.2006р., зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради 22.11.2006 р. № 422/3, правовою основою для створення гаражного кооперативу «Маяк-2» є Закони України «Про власність», «Про кооперацію». Кооператив створюється на базі капітальних боксових гаражів, інженерних комунікацій, побудованих на власні кошти членів Кооперативу, бокси знаходяться в індивідуальному користуванні кооперативу. Зберігання, експлуатація, благоустрій території, утримання кооперативу здійснюється членами кооперативу за рахунок особистих внесків. Кооператив є юридичною особою, кошти кооперативу складаються з: вступних внесків; щомісячних внесків на утримання адміністративно-обслуговуючого благоустрою території; одноразових внесків членів Кооперативу. П.5.1.9 Статуту передбачено, що Вищим органом управління Кооперативу є загальні збори, до яких належить затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів або про припинення членства (а/с 13-16).

Рішенням загальних зборів членів ОГК «Маяк-2» від 30.10.2010 р. затверджений список новоприйнятих членів. (а/с 33).

10.01.2011 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до голови правління ОГК «Маяк-2» з заявою про дозвіл проведення будівельних робіт гаража № НОМЕР_3 та прибудови до нього (а/с НОМЕР_2).

Згідно з протоколом засідання правління, уповноважених представників ОГК «Маяк-2» від 03.03.2012 р., визначено 10-денний строк для наведення порядку користувачу гаража № НОМЕР_3 на прилеглій до гаражу території (а/с 38).

30.05.2012 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до голови правління ОГК «Маяк-2» з заявою про прийняття ї в члени ОГК «Маяк-2» (а/с 57).

Згідно з протоколом засідання правління, уповноважених представників ОГК «Маяк-2» від 09.09.2012 р., правління вирішило ОСОБА_1 прийняти в члени кооперативу після вбирання смітнику під гаражами НОМЕР_4-НОМЕР_3, які знаходяться в її користуванні. (а/с 58).

Згідно з протоколом засідання правління ОГК «Маяк-2» від 10.10.2012 р. ОСОБА_1 відмовлено в членстві ОГК «Маяк-2» (а/с 43).

Згідно з протоколом засідання правління, уповноважених представників ОГК «Маяк-2» від 04.06.2015 р. внаслідок невиконання ОСОБА_1 рішення правління від 03.03.2012 року, з яким особисто була ознайомлена ОСОБА_1 , на голову правління покладений обов`язок по організації вбирання сміття від гаражів НОМЕР_5-НОМЕР_6, з покладенням витрат на вбирання на ОСОБА_1 (а/с 44).

Згідно з протоколом засідання правління ОГК «Маяк-2» від 03.09.2016 р. правління вирішило з 04.09.2016 р. обмежити Агєєвим доступ до гаражу № НОМЕР_3 , до погашення заборгованості та знищення смітнику (а/с 93).

Згідно з протоколом засідання правління ОГК «Маяк-2» від 26.01.2018 р. правління вирішило грошові кошти у сумі 3660 грн., вважати частковим погашенням заборгованості ОСОБА_1 за користування гаражами 33-НОМЕР_3 (а/с 45).

Згідно з довідкою ОГК «Маяк-2» заборгованість за користування гаражами 33-НОМЕР_3 станом на 31.08.2016 р. складає 6860 грн. (а/с 46).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пояснень сторін та показів свідківОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 судом встановлено, що позивачка з сином користувалися трьома гаражамиу ОГК «Маяк-2», зі слів свідка ОСОБА_9 син позивачки у 2013 році купував у нього гараж, про що він писав розписку, документів ніяких не передавав, з 2012 року їй перешкоджають користуватися гаражами.

Ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності; власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як передбачено ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член гаражно-будівельного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання гаражем, якщо він не викупив це майно.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

У статтях 77,78 ЦПК України вказано про належність та допустимість доказів.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів того, що гаражі №№ 33-НОМЕР_3 в ОГК «Маяк-2» є власністю позивачки, а остання є членом ОГК «Маяк-2» матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що позивач не є членом кооперативу, а з 2011 по 2016 рік лише користувалася гаражами.

Також, позивачем не доведено, що в гаражах є будь-яке належне їй майно, в користуванні яким відповідач створив їй перешкоди, або ж що це майно було знищено відповідачем.

Також позивачкою не доведено, що від дій відповідача ОСОБА_5 вона зазнала фізичного впливу (побоїв) та наявні негативні наслідки, у вигляді моральних страждань.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Сукупність перелічених умов складає загальні підстави для покладення цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної (немайнової) шкоди. Вони є загальними, так як їх наявність необхідна у всіх випадках. Для виникнення зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди необхідна наявність наступних вимог: наявність самої моральної шкоди; противоправні дії особи, що заподіяла шкоду; причинний зв`язок між противоправною поведінкою особи, що заподіяла моральну шкоду та негативними наслідками; вини в заподіяні моральної шкоди.

Позивачем всупереч вимогам ст.ст.77,78 ЦК України не представлено жодного належного та допустимого доказу викладеним в позовній заяви обставинам про понесення позивачем та заподіяння відповідачем моральної шкоди.

Проаналізувавши обставини по справі, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення збитків та моральної шкоди є недоведеними, тому не підлягаючими задоволенню.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Проаналізувавши встановлені судом відповідні обставини у справі, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання права на користування гаражами, усунення перешкод у користуванні гаражами, стягнення моральної шкоди є недоведеними, тому не підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражного кооперативу «Маяк-2», ОСОБА_5 про визнання права на користування гаражами, усунення перешкод у користуванні гаражами, стягнення моральної шкоди,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Дата складання повного тексту рішення: 24 січня 2020 року.

Суддя Рибалко Н.І.