Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2020 р. Справа № 608/1614/19

Номер провадження2/608/62/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів адвоката Садовського М.Д.,

представника служби в справах дітей

Чорктівської міської ради Дацюка В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові, в спрощеному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: служба в справах дітей Чортківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: служба в справах дітей Чортківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що проживає та є власником будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 травня 1994 року. В даному будинку прописані неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, які є її правнуками, однак, близько трьох років в ньому не проживають. Матір дітей - ОСОБА_6 , за рішенням суду позбавлена щодо них батьківських прав. Те, що відповідачі прописані в даному будинку завдає позивачці незручностей, тому вона змушена звернутися в суд за захистом свого права.

Представником відповідачів - адвокатом Садовським М. Д. було подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає, оскільки. діти на даний час позбавлені батьківського піклування та проживають в будинку сімейного типу, а тому в силу свого віку та життєвих обставин, не можуть обирати місце свого проживання.

Представник позивача - ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Оскільки діти проживають з їхнім законним представником - ОСОБА_5 , тому необхідно виписати їх з будинку позивача.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просить задоволити та визнати відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідачів - адвокат Садовський М.Д. позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні.

Представник служби у справах дітей Чортківської міської ради Дацюк В. С. в судовому засіданні просить у позові ОСОБА_2 відмовити, оскільки, позбавлення малолітніх дітей житла не відповідає вимогам закону.

Вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 травня 1994 року.

В даному будинку з 2015 року зареєстровані відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується витягом з будинкової книги. Діти являються правнуками позивачки.

Мати відповідачів - ОСОБА_6 за рішенням Чортківського районного суду від 20 липня 2016 року позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей.

Згідно інформації служби в справах дітей Чортківської міської ради та розпорядження Чортківського міського голови № 267-од від 09.08.2016 року, неповнолітні діти влаштовані під опіку ОСОБА_5 та за ними закріплено житлова площа в будинку, в якому зареєстровані по АДРЕСА_1 .

Згідно з актами про встановлення факту не проживання, завіреним виконавчим комітетом Чортківської міської ради від 06.06.2018 року, 06.12.2018 року, 06.06.2019 року, 06.12.2019 року, відповідачі по місцю прописки - АДРЕСА_1 не проживають: ОСОБА_3 з липня 2012 року, ОСОБА_4 з часу свого народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 , комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна в будинку не утримують.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили факт не проживання дітей в будинку позивача, що по АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом цієї норми права, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Однак, відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина четверта статті 29 ЦК України).

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 27 грудня 2018 року (справа №759/19394/15-ц (провадження № 61-9128св18), згідно з частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Дитина до 10 років не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування належним житлом; незважаючи на визначення місця проживання дитини за рішенням суду з одним з батьків, фізична особа, яка не досягла десяти років, може бути зареєстрована в житлі іншого з батьків, адже стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією.

Отже, суд дійшов висновку, що не можна вважати не поважною причину не проживання дітей у житлі позивачки, оскільки малолітні діти в силу свого віку не мають достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку.

Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).

З урахуванням наведеного, факт не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у житловому будинку зумовлений поважними причинами, оскільки, вони в силу свого віку та обставин, які склалися у їхньому житті, не можуть самі проживати у цьому будинку, а тому відсутні передбачені статтею 405 ЦК України передумови для позбавлення їх права на житло шляхом визнання їх такими, що втратили право користування цим житлом, в якому вони були зареєстровані як діти члена сім`ї власника - ОСОБА_6 ..

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ч.3, ч. 7 Сімейного кодексу України, ст. ст. 29, 317, 319, 346, 391 Цивільного кодексу України 4, 12, 76, 81, 89, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованих по АДРЕСА_2 ) в інтересах яких діє ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: служба в справах дітей Чортківської міської ради (вул. Шевченка, 21, м. Чортків Тернопільська область) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Чортківський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 28 січня 2020 року.

Копія вірна

Суддя:/підпис/

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1614/19

Рішення набрало законної сили « » року.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано " " року

Секретар: