Справа № 697/2381/19
Провадження № 2/697/56/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Льон О.М.

з участю секретаря с/з Десятник О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Канівської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину будинку в порядку набувальної давності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_3 , Канівської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину будинку в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 . Цей будинок вона з відповідачем ОСОБА_3 , з яким на той час перебувала у шлюбі, почали будувати на земельній ділянці, що належала її бабусі - ОСОБА_4 . Після смерті баби, відповідач ОСОБА_3 успадкував цей будинок, та згодом подарував їй його 1/2 частину. Позивач разом зі своїм сином ОСОБА_5 , починаючи з квітня 1988 року і до цього часу проживає у даному житловому будинку, самостійно доглядає за будинком. Витрачає власні кошти на сплату комунальних платежів та податків за користування земельною ділянкою, виділеною для обслуговування будинку. У 1996 році отримала дозвіл на право виконання будівельних робіт та за власні кошти, власними силами побудувала сарай загальною площею 6 кв.м. х 4 кв.м, зазначений на генеральному плані земельної ділянки. Доглядала і за іншою 1/2 частиною будинку, що належить її колишньому чоловіку - відповідачу по справі. Вважає себе особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном (придбаним за спільні кошти подружжя) і продовжує відкрито, безперешкодно володіти нерухомим майном більше десяти років, тому, тому має права набути право власності на це майно за набувальною давністю. Спірна частина будинку використовується за призначенням лише завдяки тому, що вона постійно технічно підтримує її, ретельно доглядає і створює належні умови для його збереження, проводить поточні (косметичні) та капітальні ремонти тих чи інших приміщень та елементів будинку. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Русакова Г.С. від 16.10.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.12.2019.

Ухвалою суду від 11.12.2019 витребувано докази по справі, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 12.02.2020.

12.02.2020 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці.

Ухвалою суду від 25.03.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до п.2.3 підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядження Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 216 від 16.04.2020, у зв`язку із припиненням повноважень судді Русакова Г.С., та з метою недопущення порушення строку розгляду справи, 16.04.2020 було проведено повторний автоматичний розподіл справи.

Згідно протоколу про повторний авторозподіл, справу передано для подальшого розгляду судді Льон О.М., після чого ухвалою судді від 08.05.2020 дану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті на 29.05.2020.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Канівської міської ради Леонова А.А., яка діє на підставі довіреності від 03.01.2020 №01-01-28/14 (а.с.102) в судовому засіданні позов визнала, не заперечує щодо його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, за останнім відомим місцем проживання, а також було повідомлено по виклик через офіційний веб-портал суду (а.с.105,111).

Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи та вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.10.1989, актовий запис №113, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.10.1989 (а.с.8).

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.30-32) вбачається, що власниками по 1/2 частині даного житлового будинку є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

З довідки державного реєстратора виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області №11-14/1746 від 03.07.2019 (а.с.33) вбачається, що починаючи з 29.04.1988 по теперішній час позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Канівської державної нотаріальної контори від 12.12.2019 №2075/02-14 (а.с.68-71) щодо спадкової справи, вбачається що після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_3 .

Згідно договору дарування від 11.11.1988, посвідченого нотаріусом Другої Канівської міської державної нотаріальної контори Лагутінською Є.П., за реєстром №1953 (а.с.51,52) відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв ОСОБА_7 , подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахункових книг (а.с.12-19) вбачається, що позивач ОСОБА_1 є абонентом за адресою: АДРЕСА_2 та здійснювала оплату наданих комунальних послуг за даною адресою.

З довідки територіального комітету №3 від 01.07.2020 (а.с.115) вбачається, що ОСОБА_1 , 1952 р.н. проживає по АДРЕСА_1 . За свідченням сусідів за даною адресою проживає з 1988 року разом з сином. За цей час усе господарство веде сама, на даний час проживає одна. ОСОБА_3 , з яким шлюб був розірваний у 1989 році ніякої участі у будівництві сараю та інших роботах не приймав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що позивач ОСОБА_1 проживає у спірному житловому будинку з 1970-х років. Після розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_1 продовжувала доглядати за усім будинком та утримувати його. Колишній чоловік позивача змінив місце проживання, а тому на даний час позивач проживає у житловому будинку одна.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що вона особисто знає позивача уже давно, відомо, що ОСОБА_1 утримує будинок сама і проживає у ньому з 1970-х років.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по АДРЕСА_1 , сплачує комунальні послуги, проводить ремонт будинку, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, за набувальною давністю, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.335, 344 ЦК України, ст.ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Канівської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину будинку в порядку набувальної давності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 21 липня 2020 року.

Головуючий О . М . Льон