Провадження № 2-сз/202/7/20
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

02 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди.

18 лютого 2020 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про повернення судового збору, відповідно до якої просив повернути сплачений йому судовий збір в розмірі 768,40 грн. У вказаній заяві ОСОБА_1 посилався на Закон України «Про захист прав споживачів» та вважає що він звільнений від сплати судового збору, а тому фактично сплачений ним судовий збір при зверненні до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди має бути повернуто, як помилково сплачений.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18 лютого 2020 року, головуючим суддею у розгляду заяви про повернення судового збору визначено суддю Сдюсар Л.П.

Розглянувши матеріали заяви, доходжу висновку про необхідність відмови у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачає виключний перелік випадків, в яких суд повертає сплачений судовий збір, а саме: сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, наведений в ст. 7 Закону України «Про судовий збір» перелік підстав, за наявності яких повертається судовий збір за ухвалою суду є вичерпним, а тому законом не передбачено повернення судового збору у разі помилкової сплати.

В свою чергу, законодавством передбачено механізм повернення з державного бюджету помилково сплачених сум судового збору, який визначений Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.

В той же час, посилання заявника з приводу того, що він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору за ставками, встановленими Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір". При цьому від сплати судового збору, наприклад, за подання позовів, апеляційної/касаційної скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише в разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів, наприклад за позовом банку про стягнення кредитної заборгованості, що відповідає змісту частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Це не виключає застосування до сторін спору положення статті 82 ЦПК щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати.

Крім того, згідно із правовою позицією, викладеною Верховим Судом України у цивільній справі № 6-1341цс15, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Таким чином, підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору немає.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем сплачено судовий збір відповідно до вимог чинного законодавства та ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі, при цьому, остання перебуває на стадії судового розгляду, із урахуванням положень ст.7 Закону України «Про судовий збір», а також вимог Порядку повернення коштів, доходжу висновку про відмову у задоволенні заяви позивача щодо повернення судового збору у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133 ЦПК, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Слюсар