Провадження № 22-ц/812/232/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Миколаїв

Справа № 489/5975/16-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Ганни Володимирівни,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса),

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Кокорєвим В.В. 4 квітня 2017 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначав, що 11 липня 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 50009632, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 283 815 грн., що еквівалентно 34 781,25 дол. США на строк користування 60 місяців, зі сплатою змінної процентної ставки у розмірі 9,90 %, на придбання транспортного засобу.

На забезпечення належного виконання зобов`язань за цим договором, цього ж дня між ними укладено договір застави транспортного засобу, за умовами якого він передав у заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN Crafter, 2013 року випуску, р/н НОМЕР_1 .

23 листопада 2016 року йому стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис, за яким звернуто стягнення на предмет застави і за рахунок отриманих від реалізації коштів, необхідно задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 11 липня 2013 року по 16 березня 2016 року на загальну суму - 614 538 грн.78 коп., з яких несплачені чергові платежі - 77 477 грн.92 коп.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 15 789 грн.35 коп.,сума кредиту до повернення - 464 508 грн.51 коп.; штраф у розмірі 20 % від суми кредиту - 56763 грн.

Посилаючись на те, що приватний нотаріус при видачі виконавчого напису не перевірила боргові зобов`язання належним чином, а саме: інформацію про безспірність заборгованості та прострочення виконання зобов`язання позивачем на момент вчинення виконавчого напису, що свідчить про невідповідність його вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не враховано сплачені ним у квітні та травні 2016 року в рахунок погашення заборгованості 300 000 грн., він не отримував від Товариства вимоги про усунення заборгованості, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1064 від 23 травня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. про звернення стягнення на автомобіль марки VOLKSWAGEN Сrafter, 2013 року випуску, р/н НОМЕР_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що загальний розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі (614 538,79 грн), суттєво відрізняється від суми її складових, зазначених у заяві про вчинення виконавчого напису, оскільки в період з 16 березня 2016 року по 2 травня 2016 року ним було сплачено 200000 грн, що не було враховано у виконавчому написі; нотаріус не мав достатніх документів, які б підтверджували безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання; суди не перевірили обставини щодо нарахування та сплати відповідачем 3000 грн винагороди товариству з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М»; розмір заборгованості не підтверджений документально й відповідачем не надано нотаріусу первинних бухгалтерських документів.

У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином( а.с. 80-88 т.2 ).

Від відповідачів надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 71,90 т.2 ).

У зв`язку з цим, відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд розглядав справу у відсутність сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Порше Мобіліті» надано всі необхідні документи, що вимагаються законом для вчинення виконавчого напису, а приватним нотаріусом виконано всі передбачені дії для належного повідомлення боржника про дострокове стягнення заборгованості.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, на підставі наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 50009632, за умовами якого товариство надало позивачу кредит у розмірі 283815 грн, що еквівалентно 34 781,25 дол. США, строком користування до 60 місяців, зі сплатою змінної ставки у розмірі 9,90 %, на придбання транспортного засобу, та додатковий кредит у розмірі 89 496 грн, що еквівалентно 10 967,65 дол. США, для страхування автомобіля.

Згідно з пунктом 1.4.1 договору повернення кредиту здійснюється позичальником у терміни, встановлені графіком погашення кредиту. Розмір щомісячного платежу відповідно до погодженого сторонами графіку становить 921,59 дол. США.

На забезпечення належного виконання зобов`язань за цим договором, цього

ж дня між сторонами укладено договір застави транспортного засобу, за умовами якого позивач передав у заставу автомобіль «Volkswagen Crafter», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

25 березня 2016 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Порше Мобіліті» вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором, яка станом на 16 березня 2016 року становила 787 280 грн.32 коп, з яких: дострокове повернення несплаченого кредиту - 18 360, 02 дол. США, що еквівалентно 495 013 грн. 06 коп, несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 271 093 грн. 28 коп, штрафні санкції відповідно до пункту 8.2 договору - 19 173 грн. 99 коп, витрати, понесених відповідачем з метою повернення простроченої позивачем заборгованості - 3000 грн. Також у повідомленні зазначено, що за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу товариства до вказаної суми заборгованості буде додано штраф у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 56 763 грн.

Позивачем на рахунок товариства 8 квітня 2016 року сплачено 100000 грн, 28 квітня 2016 року - 100000 грн та 30 травня 2016 року - 100000 грн, з призначенням платежу - кредитний платіж з рекалькуляцією.

23 травня 2016 року за реєстраційним номером 1064 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль «Volkswagen Crafter», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2013 року № 50009632, за період з 11 липня 2013 по 16 березня 2016 року в сумі 614 538,78 грн., з яких несплачені чергові платежі - 77 477,92 грн.; штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 15 789 грн. 35 коп., сума кредиту до повернення - 464 508 грн. 51 коп.; штраф у розмірі 20 % від суми кредиту - 56 763 грн., а також відшкодування витрат заставодержателя, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - на суму таких витрат.

ТОВ «Порше Мобіліті» для вчинення виконавчого напису надало нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису, договір застави транспортного засобу, кредитний договір, несплачені рахунки, зведену виписку за рахунком боржника із зазначенням чергової суми заборгованості, лист, який надсилався боржнику з вимогою погасити заборгованість, рекомендоване повідомлення поштового відділення про надсилання листа боржнику, відомості про отримання боржником вимоги про дострокове повернення кредиту, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довіреність представника стягувача.

Згідно зведеної облікової виписки ТОВ «Порше Мобіліті» з рахунку клієнта ОСОБА_1 станом на 16 березня 2016 року непогашена сума заборгованості становить 449 458 грн. 59 коп. (фактичний період несплати платежів з повернення кредиту та відсотків, штрафу та пені з 04 листопада 2014 року до 16 березня 2016 року), сплачено 156 191 грн. 32 коп, залишок становить 293267 грн. 27 коп.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках

і в порядку, встановлених законом.

Згідно частини третьої статті 10 ЦПК України (у редакції на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Системний аналіз статей 24, 26, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», статті 87 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» свідчить, що процедура звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів.

Перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника і здійснення державної реєстрації. Цей етап спрямований на забезпечення (а) прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру звернення стягнення та спосіб звернення стягнення, який буде кредитор застосовувати; (б) інтересів інших учасників обороту, яким має бути забезпечено достовірну інформацію про процедуру звернення стягнення та спосіб звернення стягнення.

Другий, етап вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог.

Недотримання одного із етапів процедури звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборіі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі№ 320/8269/15-ц зроблено висновок, що «під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. […]

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту такої реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог».

Проте вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені норми матеріального права та не перевірив реєстрації стягувачем у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження.

На вимогу апеляційного суду надати відомості щодо реєстрації стягувачем у Реєстрі відомостей про початок процедури звернення стягнення на автомобіль, ТОВ «Порше Мобіліті» надано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 21 січня 2020 року , у якому такі відомості відсутні.

Крім того, Інгульським відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на вимогу апеляційного суду надано копію витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на 2 серпня 2018 року , з якого вбачається , що звернення стягненнят кредитором не зареєстровано.

Отже, доказів які б підтверджували наявність запису у Державного реєстрі обтяжень рухомого майна про початок процедури звернення стягнення, відповідачем не надано, не містять таких відомостей і матеріали цивільної справи.

Враховуючи, що звернення стягнення на предмет застави може бути розпочате лише в разі невиконання боржником свого зобов`язання протягом тридцяти днів з дня реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, а ухилення від реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За такого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Також судом першої інстанції, не було враховано, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі від 23 травня 2016 року, визначена без врахування сум, сплачених боржником в період до його вчинення, що свідчить про спірність сум, зазначених у виконавчому написі нотаріуса.

Оскільки суд першої інстанції при вирішення спору не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають й судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, а саме з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 1916 грн. 64 коп. судових витрат, понесених останнім у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1064 від 23 травня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. про звернення стягнення на автомобіль марки VOLKSWAGEN Сrafter, 2013 року випуску, р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 1916 грн. 64 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 31 січня 2020 року.