Провадження № 2/325/73/2020
Справа № 325/35/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря Орманджи Ф.К., розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

ВСТАНОВИВ:

відповідно до даних поштового відправлення № 028, 02 січня 2020 року позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з підстав, передбачених ст..ст. 525, 526, 610-612, 1046, 1049 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», стягнути з відповідача на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" заборгованість за договором позики в розмірі 103056,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16103225). Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених рішенням Загальних Зборів учасників ТОВ «ВЕЛЛФІН» Наказ №2-1 від 07.10.2015, які розміщені на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua(надалі - Правила). 01 грудня 2016 року відповідач, у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформила заявку для отримання позики, на підставі якої між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір позики №101015 в електронній формі, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 2400,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач зазначив, що реєстрація відповідача на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН», подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням банківської картки для перерахування коштів та її підтвердження ТОВ «ВЕЛЛФІН» у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач підтвердила свою згоду з усіма істотними умовами отримання позики, а укладений та підписаний між сторонами договір в електронній формі в силу приписів статей 6,627 ЦК України,ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. ТОВ «ВЕЛЛФІН» свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Відповідачем грошові кошти у передбачений строк не повернуті. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором позики, відповідно до пунктів 1.1., 1.5 договору, станом на 25 грудня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 103 056,00 гривень, яка складається із: 2400,00 основний борг, 48384,00 грн. - заборгованість по відсоткам, 52 272,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

07 Лютого 2020 року позивачем усунено недоліки, відповідно до ухвали суду від 09.01.2020 року, та 10.02.2020 судом відкрите спрощене позовне провадження і справа призначена до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Ковальов Д.В. заперечує проти задоволення позову з наступних підстав. Після спливу визначеного договором строку кредитування (31.12.2016) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються. Тому, відсотки, незаконно нараховані позивачем після закінчення строку дії договору (строку кредитування), не можуть бути стягнуті з відповідача. Вимоги про стягнення основної суми позики та суми відсотків за договором позики вважає поданими 02.01.2020 поза межами строку позовної давності, який сплив 31.12.2019. Просив застосувати до заявлених вимог позовну давність та відмовити у задоволенні позову повністю. Окрім того, сторона, застосовуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, вважає договір, в якому відсутні жодні докази, які б належним чином ідентифікували відповідачку, неукладеним.

Представник позивача Коцар О.С. в судове засідання не з`явилася, в поданій позовній та окремій заявах просила розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача адвокат Ковальов Д.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю та без участі відповідача. У заяві зазначив, що наполягає на позиції викладеній ним у відзиві на позовну заяву та у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із доданих до позову документів судом встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою зареєстрованою як фінансова установи відповідно до розпорядження № 2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Зазначене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 27.10.2015 року.

Основним видом діяльності ТОВ «ВЕЛЛФІН» є «інші види кредитування» (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 07.11.2019 року.

Наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1від 27 жовтня 2015 року затвердженні правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua.

Згідно пунктів 4.1., 4.2. правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформлює заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Товариство приймає рішення про надання чи відмову від надання позики в розмірі та на умовах зазначених заявником в заявці протягом 3 робочих днів з дати отримання заявки (п.5.4 правил). У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики - пункт 6.3. правил. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті - пункт 6.4. правил. Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету - пункт 6.7. правил.

Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в заявці, перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

18 травня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-З. Предметом зазначеного договору є організація та здійснення переказу грошових коштів Фінансовою компанією на користь кредитної установи по транзакціях, що ініціюються клієнтами-держателями електронних платіжних засобів, з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з кредитною установою угод; організація та здійснення переказів грошових коштів від кредитної установи на банківські картки клієнтів.

Відповідач ОСОБА_1 для оформлення позики здійснила оформлення заявки на сайті ТОВ «Веллфін», що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайта товариства https://creditup.com.ua.

01 грудня 2016 року між позивачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 101015, який оформлений сторонами в електронній формі та підписано електронним підписом (аналог власноручного підпису).

Пунктом 1.1. договору позики визначено, що позикодавець надає позичальнику, на умовах, що передбачені даним договором грошові кошти в позику в сумі 2400 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позики у строк передбачений пунктом 1.5 даного договору.

Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (п.1.2 договору).

В пункті 1.3 визначено, що строк позики за цим договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 31.12.2016 року.

Пунктом 1.5.1 договору передбачено що протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір основних процентів складає: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20 грн. за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3. цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

У разі якщо позичальник не повернув суму позики у передбачений строк, нарахування процентів встановлених пунктом 1.5.1 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення (п.1.5.2).

Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься відповідно до умов зазначеного договору та графіку розрахунків - пункт 3.1. договору.

До зазначеного договору доданий графік розрахунків, який містить розрахунок заборгованості та термін сплати позики. Згідно графіку сума по договору складає 2400,00 гривень, дата погашення - 31 грудня 2016 року, сума до сплати процентів 1296,00 гривень, сукупна вартість позики складає 3696,00 гривень.

Отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2400,00 гривень підтверджується копією листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Вих № 5367 ВП від 02 грудня 2019 року про перерахування грошових коштів, та відповідач не заперечує обставини отримання нею позики у зазначеному розмірі.

Однак, зобов`язання за договором позики відповідач не виконала, грошові кошти у встановлений договором термін не повернула.

Станом на 25 грудня 2019 року загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» за договором позики № 101015 від 01 грудня 2016 року та всіма нарахованими відсотками становить 103056,00 гривень: яка складається з 2400,00 гривень - заборгованість за основною сумою кредиту, 48384,00 гривень - заборгованість за відсотками; 52272,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується довідкою щодо заборгованості за договором № 101015 від 26.12.2019 року.

Враховуючи вище наведені документи, ТОВ «ВЕЛЛФІН» доведено, що відповідач приєдналась до Правил надання грошових коштів у вигляді позики, що розміщені на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН», оформила заявку та отримала грошові кошти у вигляді позики у розмірі 2400,00 гривень, які не повернула у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем та її представником суду не надано.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - стаття 1047 ЦК України.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закон № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1статті 3 Закону № 675-VIII.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. ст.641,644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З наведених підстав аргументи представника відповідача щодо не укладення між сторонами кредитного договору є безпідставними та названий у відзиві правовий висновок застосований Верховним Судом за інших обставин укладення кредитного договору.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2400,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року в сумі 1296,00 грн. є доведеною та підлягає задоволенню.

Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що вимоги заявлені за межами строку позовної давності.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст..257 ЦК).

За умовами договору позики та доданого до нього графіку розрахунків датою погашення суми позики та процентів є 31 грудня 2016 року.

Згідно ст..253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

На підставі ст..253 ЦК, в даному випадку перебіг строку починається із 01 січня 2017 року.

Строк, що визначається роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст.254 ЦК України).

Тобто, згідно наведеної норми, строк позовної давності спливає 01 січня 2020 року.

Але, відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи із положень ч.5 ст.254 ЦК України та враховуючи, що 01 січня 2020 року є святковим неробочим днем, то останній день строку позовної давності 02 січня 2020 року.

Відповідно до ст..255 ЦК якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Так як позов зданий до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку позовної давності - 02 січня 2020 року, то вимоги є заявленими в межах строку давності.

За таких обставин заява представника відповідача про застосування до вимог позовної давності є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення основних та додаткових процентів за користування позикою за період з 01 січня 2017 року по 25 грудня 2019 року в сумі 99360,00 грн. суд виходить з такого.

За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц..

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики № 101015 від 01 грудня 2016 року ТОВ «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надало відповідачу суму позики, а остання зобов`язалася повернути надану позику з процентами у повному обсязі 31 грудня 2016 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 31 грудня 2016 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Із досліджених документів встановлено, що визначена позивачем сума заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 99360,00 грн. включає період з 01 січня 2017 року по 25 грудня 2019 року, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період з 01 січня 2017 року по 25 грудня 2019 року є безпідставною і такою, що задоволенню не підлягає.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом позики у розмірі 2400,00 гривень; процентів за користування позикою у період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 1296,00 гривень, а всього в сумі 3696,00 гривень.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені (платіжними дорученнями № 1278 від 26 грудня 2019 року та № 1458 від 28 січня 2020 року) судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить: 2102,00 грн. (судовий збір сплачений при подачі позову) х 3696,00 гривень (сума задоволених вимог позову) : 103056,00 грн.(сума пред`явлених вимог) = 75,39 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місцезнаходження юридичної особи: 03061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, 48, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39952398) заборгованість за договором позики № 101015 від 01 грудня 2016 року в розмірі 3696 (три тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 00 коп., яка складається із: 2400,00 грн. тіло позики; 1296,00 грн. проценти за користування позикою.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 75 (сімдесят п`ять) гривень 39 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання короно вірусної хвороби (COVID-19), подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.П. Пантилус