№ 207/240/19
№ 2/207/440/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області складі:

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю

відповідача, представника відповідача ОСОБА_1 К ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янське Дніпропетровської області справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Вербовської Катерини Василівни, виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області області з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Вербовської Катерини Василівни виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20 липня 2018 року за № 42161136, яке було прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 . Крім того, просить зобов`язати виконавчий комітет Криворізької міської ради провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв. м. житловою площею 34,7 кв. м. за АТ Дельта Банк, внести відповідний запис до Державного реєстру прав та надати Витяг із Державного реєстру, а також просить стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 3842 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 серпня 2014 року по справі №207/2340/14-ц було визнано за АТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв. м. 23.05.2018 року представник АТ «Дельта Банк» звернувся з заявою про державну реєстрацію права власності щодо державної реєстрації вищенаведеного об`єкта нерухомості.

Проте оскаржуваним рішенням відповідача у державній реєстрації права власності відмовлено. На думку позивача, рішення Реєстратора не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки для проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний будинок позивачем було подано повний пакет документів. Позивач вважає рішення державного реєстратора протиправним, оскільки його дії прямо суперечать засадам державної реєстрації прав, які передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відзиві на позов відповідач зазначив, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 23 травня 2018 року № 28332251 було встановлено, що подані для проведення державної реєстрації прав документи мають неточності, а саме: адреса нерухомого майна зазначається, то як « АДРЕСА_1 , то як АДРЕСА_1 . Особа, за якою припиняється право власності на заявлене нерухоме майно зазначається то як « ОСОБА_4 », то як « ОСОБА_4 ». Для проведення державної реєстрації прав власності на заявлений об`єкт нерухомого майна заявнику необхідно було подати державному реєстратору документ, яким усуваються неточності в поданому для реєстрації рішенні суду, а також технічний паспорт. У зв`язку з чим рішенням від 30.05.2018 року було зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав. Враховуючи, що 20.07.2018 року закінчувався термін в 30 робочих днів з моменту отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, а вимоги державного реєстратора не були виконані заявником, державним реєстратором Вербовською К.В. було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №42161136, яке оскаржується позивачем. З огляду на це відповідач правомірно прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20 липня 2018 року № 42161136.

Вивчивши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд прийшов до наступних висновків.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправною, на думку позивача, відмовою Реєстратора як суб`єкта, наділеного Законом України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснити реєстрацію за позивачем права власності на зазначений будинок, який є предметом іпотечного договору, оскільки право власності на будинок за позивачем було визнано рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 серпня 2014 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із приписами пункту 1 частини третьої статті 10 вказаного Закону державний реєстратор установлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (частина перша статті 11 Закону № 1952-IV).

У силу приписів статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

На час звернення до суду із цим позовом спір про право на предмет іпотеки - будинок вже вирішений рішеннями Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 серпня 2014 року у справі № 207/2340/14-ц, яким постановлено звернути стягнення на предмет іпотеки, будинок загальною площею 47,60кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом передачі права власності та визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на вказаний будинок.

За таких обставин предмет спору стосовно майна або майнових прав відсутній, тобто заявлена вимога щодо реєстраційної дії є основною, а не похідною від спору стосовно такого майна або майнових справ.

Натомість спір у цій справі стосується виключно оцінки правомірності дій (рішення) Реєстратора, вчинених (прийнятого) ним під час (за результатами) розгляду заяви уповноваженого представника позивача про державну реєстрацію за ним права власності на вказаний будинок, що свідчить про публічно-правовий характер цього спору.

Оскільки дослідженню в цій справі підлягають виключно владні управлінські дії та рішення Реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, спір у цій справі підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Суд враховує, що спірні правовідносини виникли у цій справ у зв`язку із оскарженням рішень суб`єкта владних повноважень державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради та у межах цієї справи вирішується виключно публічно-правовий спір щодо правомірності рішень державного реєстратора щодо здійснення реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - будинок.

При цьому питання встановлення або визнання права власності або іншого речового права за певною особою не є предметом даної справи.

Частиною 1статті 19 ЦПК визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до норм чинного ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як слідує із даної позовної заяви ПАТ «Дельта банк» звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Вербовської К.В., виконавчого комітету Криворізької міської ради, із вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації права власності та зобов`язання провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Правові відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія якого поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (ст. 2 Закону).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомемайно таїх обтяжень» повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснюють державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори), які є суб`єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до місцевого загального суду для вирішення в порядку цивільного судочинства позову про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації права власності, зобов`язання провести державну реєстрацію права власності. В суб`єктному складі вказано державного реєстратора та сам уповноважений орган. При цьому, предмет спору стосовно майна або майнових прав відсутній, тобто заявлена вимога щодо реєстраційної дії є основною, а не похідною від спору стосовно такого майна або майнових справ.

Суд підкреслює, що спір у даній справі стосується виключно оцінки правомірності дій (рішення) реєстратора, вчинених (прийнятого) ним під час (за результатами) розгляду заяви про державну реєстрацію за позивачем права власності на будинок, що свідчить про публічно-правовий характер цього спору.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України законодавець чітко визначив юрисдикцію загальних судів за предметним складом спірних правовідносин, зокрема те, що вимоги стосовно реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства за умови, якщо такі вимоги є похідними від основної вимоги щодо спору стосовно такого майна або майнових прав. Отже, при відсутності спору щодо майна або майнових прав самостійна вимога стосовно реєстраційних дій не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що у даному випадку позивач просить суд захистити його порушене право шляхом визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав і зобов`язання провести державну реєстрацію прав, то дані спірні правовідносини виникли виключно щодо реєстраційних дій та відповідна вимога в позовній заяві є основною, а не похідною від спору щодо такого права або майнових прав, а тому фактично за змістом позовних вимог подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Вербовської Катерини Василівни, виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, оскільки позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що розгляд справ у спорах, зокрема юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, віднесено до юрисдикції адміністративних судів (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

На підставі викладеного, ст.ст.3, 19,255,256,258-261,353, суд-

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36-б до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Вербовської Катерини Василівни, знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, 1, виконавчого комітету Криворізької міської ради, знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, 1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05 лютого 2020 року.

Суддя І.М. Юрченко