Апеляційне провадження № 22-ц/824/1740/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 752/12784/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обслуговуючий кооператив «Будмаш 9»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 25 червня 2019 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Шкірай М.І., -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОК «Будмаш 9»про стягнення грошових коштів.

24 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, якою просила забезпечити зазначений вище позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОК «Будмаш 9» у розмірі ціни позову - 873 573,65 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач не виконує свої боргові зобов`язання у розмірі 872 140,00 гривень. Факт визнання вказаної заборгованості підтверджується листом відповідача № 3/6 від 06.06.2019 в якому він зазначив, що з належних від нього причин залишок коштів не був перерахований згідно зі встановленим графіком та запропонував узгодити новий графік здійснення виплат. Зазначена заборгованість утворилась в зв`язку з несплатою відповідачем грошової суми, яку він повинен був сплатити в зв`язку з розірванням сторонами договору № 30/72 про пайову участь в ОК «Будмаш 9» і розподіл персоніфікованого пайового сертифікату від 19.04.2018, за яким вона придбала квартиру у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому існує значний ризик, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та, вказуючи на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява стосовно забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд першої інстанції, неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, при цьому не сприяв об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала суду є необґрунтованою. Зазначає, що накладення арешту на грошові кошти не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги. Просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися належно.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів існування реальної загрози невиконання рішення суду в майбутньому.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом вказаного спору є стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням умов договору про пайову участь в ОК «Будмаш 9» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату № 30/72 від 19.04.2018.

11.04.2019 між ОСОБА_1 та ОК «Будмаш 9» укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного договору, відповідно до п. 5 якої ОК «Будмаш 9» взяв на себе зобов`язання перерахувати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 792 140,00 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, в строк до 31 травня 2019 року.

Листом вих. № 3/6 від 6.06.2019 ОК «Будмаш 9» повідомив, що ОК «Будмаш 9» приступив до виконання зобов`язання по договору та перерахував 920 000,00 грн. ОСОБА_1 . Проте, з незалежних від кооперативу причин, залишок коштів не був перерахований згідно зі встановленим графіком.

Сума позовних вимог є досить значною - 873 573, 65 грн., та носить, зокрема, майновий характер. Заява про забезпечення позову містить достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову. Також існує наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права позивача та поновлення її порушених прав та інтересів у випадку задоволення позовних вимог.

А тому з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для накладення арешту на грошові кошти в межах суми заявлених позовних вимог, які перебувають на рахунку № НОМЕР_2 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» МФО 300711, ідентифікаційний код 40317722, оскільки належність вказаного рахунку ОК «Будмаш 9» підтверджується наданими до матеріалів справи копіями договору № 30/72 від 19.04.2018 про пайову участь в ОК «Будмаш 9» і розподіл персоніфікованого пайового сертифікату та додатковою угодою № 1 до вказаного договору від 11.04.2019.

Проте, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Разом з цим, відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Ч. 1 ст. 115, ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Отже, накладення арешту на рахунок боржника який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Враховуючи викладене вище, оскільки колегія суддів прийшла до висновку про накладення арешту на грошові кошти за виключенням коштів на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків, то забезпечення позову у такий спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи (працівників кооперативу, контрагентів, тощо).

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, передчасно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, не в повному обсязі з`ясував обставини справи, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із частковим задоволенням заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на рахунок ТОВ «Будмаш 9» за виключенням коштів на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти Обслуговуючого кооперативу «Будмаш 9» (м. Київ, вул. Козацька, 55-В, ), що знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» МФО 300711, ідентифікаційний код 40317722, в межах ціни позову 873 573,65 грн, за виключенням коштів на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків.

Боржник: Обслуговуючий кооператив «Будмаш 9» (м. Київ, вул. Козацька, 55-В, ).

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Строк пред`явлення судового рішення до виконання три роки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: