Провадження № 2/263/148/2020
Справа №263/1455/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 31.01.2019 р. звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що з червня 2014 року по січень 2017 року вона з відповідачем проживала однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї та відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , який проживає з нею. Відповідач мешкає окремо та на утримання дитини не надає допомоги, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та досягнення дитиною повноліття.

Позивач та її представник адвокат Бодягін І.Б надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач позов визнав частково, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/8 частини, оскільки одружився та має від шлюбу ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина знаходиться у декретній відпустці та він є єдиним працюючим членом їхньої родини. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив при прийнятті рішення врахувати вище перелічені обставини.

Представник відповідача адвокат Довженко В.І. підтримав думку відповідача.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_3 проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 269 від 29.01.2019 р.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.04.2015 року, актовий запис 357 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.07.2017 року, актовий запис №425, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 28.07.2017 р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від якого народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 27.08.2019 року, актовий запис № 954, батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно довідки № 505 від 18.12.2019 року, виданої ТОВ «Метінвест бізнес сервіс», ОСОБА_6 працює на посаді бухгалтера Управління з обліку податків Департаменту облікових операцій з 18.07.2016 р., проте, з 17.10.2019 р. по 20.08.2022 р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно наказу №129-К від 15.10.2019 р.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну з позивачем дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем.

З огляду на те, що дитина, ОСОБА_3 , проживає із матір`ю, виходячи з матеріального становища сторін, враховуючи те, що відповідач працює, має на утриманні іншу малолітню дитину та дружину, яка на сьогоднішній день не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 січня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в Донецький апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Шатілова Л.Г.