Справа № 219/5941/20
Провадження № 2/219/2300/2020
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2020 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Шевченко Л.В.,

з участю: секретаря судового засідання Брагіної М.В.,

представника відповідача Новака Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «ВІСТЕК» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача вважає, що позивач, подавши до суду позов щодо стягнення з відповідача суми 108 543,76 грн. ввів в оману суд, а тому до керівника підприємства слід застосувати заходи процесуального примусу у виді штрафу.

В свою чергу, представник позивача у судовому засіданні 18.12.2020 звернув увагу суду на те, що підписанню в.о. генерального директора АТ «Машинобудівний завод «Вістек» наказу про звільнення ОСОБА_2 передували неправомірні дії саме ОСОБА_3 , як директора підприємства: наказ про скорочення № 101 від 16.03.2018 «Про внесення змін до штатного розкладу» та на його підставі 19.03.2018 було видано наказ № 104 від 19.03.2018 «Про попередження працівників про звільнення в зв`язку зі скороченням штату підприємства».

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.48 ЦПК України).

Права та обов`язки учасників справи визначені, зокрема ст. 43 та ст. 49 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.2 вказаної статті учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиню 3 ст.43 ЦПК УКраїни передбачено, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст. 43 ЦПК УКраїни).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК України).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно ч.1 ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

Відповідно до ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою ст.203 цього Кодексу.

Як повідомила в судовому засіданні представник відповідача, позов подано щодо відшкодування шкоди, завданої підприємству саме з ОСОБА_1 , оскільки він перебував на посаді Генерального директора і при підготовці позову вони не змогли одразу знайти наказ, яким покладено обов`язки на іншу особу. Крім того, позивач вважає, що саме діями Генерального директора Дадашова О.С., яким прийнято наказ про скорочення штату та здійснено подальші дії щодо звільнення ОСОБА_4 , завдано шкоду підприємству на суму 108 543,76 грн.

Вирішуючи питання про застосування до позивача заходів процесуального примусу за введення суду в оману шляхом подання завідомо безпідставного позову, суд виходить також з такого.

Право на звернення до суду гарантується. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому процесуальним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого його віднесено законом.

Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом є порушення прав або охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також обирає спосіб захисту такого права.

Водночас суд перевіряє доводи позивача та залежно від встановленого вирішує питання про наявність або відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права або інтересу, а також з`ясовує, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права передбаченим законодавством способам, а також чи забезпечує спосіб захисту поновлення порушеного права позивача.

Водночас процесуальні кодекси не містять критеріїв визначення безпідставного або штучного позову, тому однозначно встановити, що позов є таким, без дослідження в сукупності всіх обставин справи, не видається за можливе.

Встановити чи подано позов безпідставно, штучно, всупереч інтересам правосуддя, а також засадам судочинства, чи помилково можна лише за результатом прийнятого в нарадчій кімнаті рішення. В іншому випадку висновок про те, що подання такого позову є зловживанням процесуальними правами, не буде переконливим і може розцінюватися як порушення права позивача на судовий захист.

Отже, вивчивши дане клопотання, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки воно є необґрунтованим, так як позивач відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України має беззаперечне право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. А згідно до ч.3 ст.4 ЦПКУкраїни, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Керуючись ст.ст. 4, 43, 44, 222 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_5 про застосування до позивача заходів процесуального примусу згідно до статті 143-144 ЦПК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Шевченко