КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/8045/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Березовенко Р.В., Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути з ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею 23 років.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що донька навчається у вищому навчальному закладі на бюджетній основі, але потребує матеріальної допомоги, що пов`язана з витратами на навчання. Таку допомогу відповідач має можливість надавати, проте у добровільному порядку не надає, в зв`язку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з 18.08.2018 року і до досягнення нею 23 років або до припинення навчання.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним.

Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися на постійній основі та заробляти кошти на власне утримання.

Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має необхідного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Отже, за наведених умов, позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, тому вимоги позивача про стягнення аліментів в даному випадку є законними та обґрунтованими.

Судом встановлено, що відповідач, окрім дочки ОСОБА_3 , має ще сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу / на утримання дитини.

Дану обставину суд враховує як таку, яка впливає на розмір аліментів, які можуть бути стягнуті з відповідача на утримання старшої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 3 000 грн. щомісячно, що буде справедливим по відношенню до відповідача з урахуванням його матеріального становища, починаючи з 18 серпня 2018 року і до досягнення нею 23 років або до припинення навчання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року скасувати в частині задоволення позовних вимог та закрити провадження у справі у зв`язку з порушенням вимог територіальної підсудності справи.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( а.с. 9т.1 ).

Згідно рішення суду від 01.11.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано ( а.с. 66 т. 1 ).

У відповідності до довідки від 06.08.2018 ОСОБА_2 навчається на денному відділенні в «Московському державному лінгвістичному університеті», період навчання з вересня 2017 року до серпня 2021 року ( а.с. 12 т.1 ).

Відповідач окрім дочки ОСОБА_3 , має ще сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на утримання якого судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/ на утримання дитини ( а.с. 68 т. 1 ).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково ( а.с. 229-231 т. 1 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з 18.08.2018 року і до досягнення нею 23 років або до припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.( там же ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вірно визначив їх у розмірі 3 000, 00 грн.

Також, з точки зору апеляційного суду, місцевим судом при визначенні аліментів в зазначеному розмірі, до досягнення донькою 23 років або до припинення навчання, в повній мірі враховано положення ст. 182 СК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 180, 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 182, 200 СК України, ст. 27, 28, 29, 81 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що у відповідача невеликий дохід, позивач навчається на бюджетній основі, коштів за навчання не сплачує, судом першої інстанції не обґрунтовано розмір аліментів, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Окрім того, посилання апелянта на порушення підсудності не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а ч. 1 ст. 28 ЦПК України передбачено право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Доводи ж відзиву ОСОБА_2 ( а.с. 1-4 т. 2 ), зокрема, про те, що при відкритті провадження було роз`яснено право на оскарження ухвали про відкриття провадження з підстав недотримання правил підсудності, яким відповідач не скористався, позивач зареєстрований на території Дарницького району м. Києва, що підтверджується довідками, які наявні в матеріалах справи, а також необхідність у матеріальній допомозі позивача, оскільки вона навчається на денній формі навчання та не має змоги працевлаштуватися, на переконання апеляційного суду, в повній мірі спростовують доводи апеляційної скарги.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне відповідно до ст. 127 ЦПК України продовжити строк для подачі відзиву, що визначений ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2020 року ( а.с. 246-247 ).

Суд другої інстанції також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Р.В. Березовенко

Є.М. Суханова