Провадження №2/755/783/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 10.09.2018 р. з урахуванням індексу інфляції у сумі 46 591,55 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми за не виконання грошового зобов`язання, у розмірі 1 187,00 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 пеню за не виконання грошового зобов`язання, у розмірі 13 797,12 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за усним договором позики передав позичальнику, ОСОБА_2 (Відповідачу) у власність 45 000,00 грн. (сорок п`ять тисяч гривень). При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 10.09.2018 року. Відповідно до зазначеної розписки, ОСОБА_2 зобов`язався повернути кошти в повному об`єму 20.12.2018 року. Але, до теперішнього часу Відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав.

19 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», при цьому відповідач повідомлявся судом про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання. Позивач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 04 грудня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

12 грудня 2019 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про розподіл судових витрат, в якій останній просить стягнути з відповідача, ОСОБА_2 , на користь позивача, ОСОБА_1 , понесені судові витрати в сумі 6 768,40 грн.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 45 000,00 гривень без процентів в борг та зобов`язався повернути до 20 грудня 2018 року, про що свідчить розписка відповідача.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повернув отримані від позивача кошти у загальному розмірі 45,000 гривень 00 копійок в обумовлений строк, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України визначено наслідки порушення договору позичальником, серед іншого передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Так, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних від суми простроченої позики нараховується від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов договору позики в частині несвоєчасного його виконання тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена ст.ст.625, 1050 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на встановлені обставини, які підтверджують неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині повернення грошових коштів, суд вважає правомірним застосування до відповідачів заходів відповідальності, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме: нарахування інфляційних збитків в розмірі 1 591 грн. 55 коп., яка розрахована позивачем за період з 20 грудня 2018 року по 06 листопада 2019 року, 3% річних у розмірі 1 187,00 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 45 000 грн. 00 коп., яка розрахована позивачем за період з 20 грудня 2018 року по 06 листопада 2019 року та пені у розмірі 13 797 грн. 12 коп., яка розрахована позивачем за період з 20 грудня 2018 року по 06 листопада 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість,

достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн, а також, витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, що підтверджуються квитанцією № 047401 від 07.12.2019, Договором про надання правової допомоги № 30/11 від 06.11.2019, додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги № 30/11 від 06.11.2019, Актом прийому - передачі робіт (послуг) до Договору про надання правової допомоги № 30/11 від 06.11.2019.

Враховуючи наведене та керуючись, ст.ст. 525, 527, 530, 612, 625, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10 вересня 2018 року в сумі 45 000 гривень, суми інфляційних втрат в сумі 1 591 гривні 55 копійок, 3% річних в сумі 1 187 гривень 00 копійки, пені в сумі 13 797 гривень 12 копійок, судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок, витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень, а всього 68 344 (шістдесят вісім тисячі триста сорок чотири ) гривні 07 (сім) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: