У Х В А Л А

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 522/16898/19

провадження № 61-9514 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Одеська обласна державна адміністрація, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Комунальна установа «Одеський художній музей» про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 04 вересня 2019 року №1050-VII «Про розірвання контракту та звільнення з посади керівника Комунальної установи «Одеський художній музей», поновлення на роботі, визнання контракту таким, що діє, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Одеської обласної ради, в якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати рішення Одеської обласної ради від 04 вересня 2019 року № 1050-VII «Про розірвання контракту та звільнення з посади керівника Комунальної установи «Одеський художній музей»; 2) поновити його на посаді директора Комунальної установи «Одеський художній музей»; 3) визнати таким, що діє контракт з директором Комунальної установи «Одеський художній музей», який був укладений 19 березня 2018 року між ОСОБА_1 та Одеською обласною державною адміністрацією; 4) стягнути з Одеської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 вересня 2019 року по день ухвалення рішення у справі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Одеської обласної ради від 4 вересня 2019 року №1050-VII «Про розірвання контракту та звільнення з посади керівника Комунальної установи «Одеський художній музей».

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено

Стягнуто з Одеської обласної ради на користь держави судовий збір в розмірі - 840,80 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року Одеської обласної ради задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 4 вересня 2019 року №1050-VII «Про розірвання контракту та звільнення з посади керівника Комунальної установи «Одеський художній музей» - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Одеська обласна державна адміністрація, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Комунальна установа «Одеський художній музей», до Одеської обласної ради, про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 04 вересня 2019 року №1050-VII «Про розірвання контракту та звільнення з посади керівника Комунальної установи «Одеський художній музей»

27 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, в якій просив скасувати ці судові рішення та постановити, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається як на підставу касаційного провадження судових рішень пункти 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Скаржник вважає, що суд застосував статтю пункт 8 статті 36 Кодексу законів про працю України (щодо підстав припинення трудового договору) без врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 29 травня 2019 року у справі №452/970/17, у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 360/921/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 629/3910/17, від 23 січня 2018 року у справі №203/6039/15, в яких зазначено, що звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

Крім цього, скаржник заявляє клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року до закінчення касаційного провадження, в якому посилається на те, що оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції порушено його трудові права та законні інтереси як керівника Комунальної установи «Одеський художній музей».

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність такому, зокрема ймовірність утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення дії судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, метою вирішення питання про зупинення виконання/дії судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Оскільки, наведені у клопотанні доводи не дають підстави для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку, клопотання слід відмовити.

Крім цього, скаржник заявляє клопотання про залучення Міністерства культури та інформаційної політики України в якості третьої особи на стороні позивача до участі у вказаній справі.

Згідно з частиною першою статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V Перегляд судових рішень ЦПК України.

Згідно частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про залучення до справи третьої особи на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на зміст положень статей 52 і 53 ЦПК України, та положень, розміщених у Главі 2. «Касаційне провадження» Розділу V. «Перегляд судових рішень» ЦПК України до повноважень Верховного Суду не належить розгляд клопотань про залучення третіх осіб до участі у справі.

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення Міністерства культури та інформаційної політики України в якості третьої особи на стороні позивача слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року на підставі пункту 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд дійшов висновку, що рішення касаційного суду за наслідками перегляду судових рішень у цій справі має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, ціни позову, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 52, 53, 260, 389, 394, 395, 400 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 522/16898/19 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Одеська обласна державна адміністрація, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Комунальна установа «Одеський художній музей» про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 04 вересня 2019 року №1050-VII «Про розірвання контракту та звільнення з посади керівника Комунальної установи «Одеський художній музей», поновлення на роботі, визнання контракту таким, що діє, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення Міністерства культури та інформаційної політики України в якості третьої особи на стороні позивача.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 28 травня 2020 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров