Справа № 366/336/20
Провадження № 2/366/253/20

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2020 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Гончарука О.П.,при секретарі Потопальській О.В.,розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Іванків без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Макарівської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач просить суд визнати за нею право власності на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що вказаний вище житловий будинок належав фактично її батьку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_3 , однак не зареєструвала право власності у встановленому законом порядку. Позивачка є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, у зв`язку з чим звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на вказаний житловий будинок (спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на день його смерті) з тих підстав, що у ОСОБА_1 відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно.

Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідач Макарівська сільська рада Іванківського району Київської області просили розглянути справу без участі представника та не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтва про народження - позивач ОСОБА_1 є донькою померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 9 від 23.05.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подали до державного нотаріусу Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. заяви від 19.09.2019 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 прийняла спадщину після ОСОБА_4 (спадкова справа № 270/2010).

Постановою № 33/02-31 від 14.01.2020 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Додатково повідомлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявами від 17.09.2019 року. Інших спадкодавців не має.

Згідно запису в Погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № НОМЕР_1 виконкому Макарівської сільської ради, вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що спірний житловий будинок загальною площею 64,6 кв. м. та житловою площею 32,6 кв. м. (в плані під літерою «А»), прибудова площею 57,5 кв.м. (в плані під літерою «а»), ганок площею 4,2 кв.м., сарай площею 49,5 кв.м (в плані під літерою «Б»), вбиральня площею 17,4 кв.м (в плані під літерою «В»), сарай площею 49,5 кв.м. (в плані під літерою Г», сарай площею 3,4 кв.м (в плані під літерою «Е»), вбиральня площею 1,1 кв.м (в плані під літерою «Ж»), огорожа (в плані під № 1), ворота/хвіртка (в плані під № 2), хвіртка (в плані під № 3), ворота/хвіртка (в плані під № 4), огорожа (в плані під № 5), колодязь (в плані під літерою «І»), де власником є ОСОБА_4 .

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_4 , спадщину прийняла ОСОБА_3 (спадкова справа № 270/2010) яка не зареєструвала право власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_3 , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується записами з погосподарської книги по с.Макарівка Іванківського району Київської області, за якою головою домогосподарства є ОСОБА_4 .

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв. м. та житловою площею 32,6 кв. м. (в плані під літерою «А»), прибудова площею 57,5 кв.м. (в плані під літерою «а»), ганок площею 4,2 кв.м., сарай площею 49,5 кв.м (в плані під літерою «Б»), вбиральня площею 17,4 кв.м (в плані під літерою «В»), сарай площею 49,5 кв.м. (в плані під літерою Г», сарай площею 3,4 кв.м (в плані під літерою «Е»), вбиральня площею 1,1 кв.м (в плані під літерою «Ж»), огорожа (в плані під № 1), ворота/хвіртка (в плані під № 2), хвіртка (в плані під № 3), ворота/хвіртка (в плані під № 4), огорожа (в плані під № 5), колодязь (в плані під літерою «І»), де власником є ОСОБА_4 , після смерті якого прийняла спадщину ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно договору від 14.01.2020 року, посвідченому державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П., позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкодавцями в рівних частинах кожна, та за спільною згодою поділили спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який переходить у приватну власність ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить спадкова справа № 270/2010, однак не встигла зареєструвати право власності на спірний житловий будинок у встановленому законом порядку. Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом її доньками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які на підстав договору від 14.01.2020 року розділили спадкове майно, а саме у приватну власність перейшов спірний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач прийняла спадщину після матері і набула право власності на належний матері будинок в порядку спадкування, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивачі мають право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв. м. та житловою площею 32,6 кв. м. (в плані під літерою «А»), прибудова площею 57,5 кв.м. (в плані під літерою «а»), ганок площею 4,2 кв.м., сарай площею 49,5 кв.м (в плані під літерою «Б»), вбиральня площею 17,4 кв.м (в плані під літерою «В»), сарай площею 49,5 кв.м. (в плані під літерою Г», сарай площею 3,4 кв.м (в плані під літерою «Е»), вбиральня площею 1,1 кв.м (в плані під літерою «Ж»), огорожа (в плані під № 1), ворота/хвіртка (в плані під № 2), хвіртка (в плані під № 3), ворота/хвіртка (в плані під № 4), огорожа (в плані під № 5), колодязь (в плані під літерою «І»), власником якого є ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 07.04.2020 р.

Суддя: О.П. Гончарук