08.04.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря Барашивець Т.С., Поліщук О.В., Коршак М.А.,
позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_2 - адвоката Кудіної М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення в квартиру та усунення перешкод у володінні та користуванні житлом,-
Позивачі звернулися до суду із указаним позовом, у якому послались на те, що перебувають у дальніх родинних відносинах з відповідачами, але незважаючи на родинні зв`язки між сторонами виник спір щодо користування спільним майном - квартирою АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить позивачу ОСОБА_1 і відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, а інші позивач та відповідач у даній квартирі зареєстровані. Фактично у квартирі проживає тільки відповідач ОСОБА_4 , який і перешкоджає позивачам навіть зайти в квартиру, що підтверджується протоколами звернень до поліції ОСОБА_2 з цього приводу. Неодноразові звернення позивачів із проханням вирішення спору мирним шляхом, вселення у дану квартиру, передачі ключів від квартири відповідачами ігноруються. ОСОБА_2 був зареєстрований за адресом спірної квартири ще до набуття ОСОБА_1 і ОСОБА_3 права власності на свої частки в цій квартирі, зі згоди ОСОБА_4 , який був на той час співвласником в цій квартирі, а тому, на думку позивачів, перехід права власності на частку в спірній квартирі від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 не є підставою для позбавлення першого права користування житлом, в якому той був зареєстрований на законних підставах.
З огляду на викладене у позовній заяві, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять суд усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку відповідачів шляхом вселення позивачів в дану квартиру, передачі їм ключів від квартири, а також заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, що створюють перешкоди позивачам у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 26.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні позивачі та представник ОСОБА_2 - адвокат Кудіна М.Г. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що проблему з потраплянням до квартири АДРЕСА_1 він намагався вирішити за допомогою переговорів по телефону із ОСОБА_4 , однак йому це не вдалось. У вересні 2019 року позивач приходив до квартири, дзвонив у двері, але йому ніхто не відчинив. До квартири він не зміг потрапити, оскільки були поміняні замки. За словами ОСОБА_1 , він не знає хто проживає у квартирі. У даній квартирі відсутні його речі. Крім того у нього немає конфлікту із ОСОБА_4 .
У свою чергу допитаний в якості свідка ОСОБА_2 зазначив, що проживає у квартирі по АДРЕСА_4. Співвласник квартири по АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 є донькою його вітчима і конфліктів із нею не було. Натомість ОСОБА_4 казав, що не допустить позивача у квартиру, а онук ОСОБА_4 розбив вікна у будинку позивача. Після цього епізоду 28.08.2019 ОСОБА_2 завітав до квартири по АДРЕСА_1 , але не зміг тоді відкрити двері своїм ключем. Свідок намагався поговорити із даного приводу із ОСОБА_4 через двері, в подальшому була викликана поліція, але владнати конфлікт не вдалось. Тоді 30.08.2019 свідок ще раз прийшов до квартири по АДРЕСА_1 і знов не зміг потрапити всередину, так як на дверях були інші замки. В той день так само владнати конфлікт допомагала поліція, але спір не був вирішений. На наступний день 31.08.2019, а потім 01.09.2019 чи 02.09.2019 ОСОБА_2 ще раз приходив до квартири, але всередину потрапити не зміг. За словами свідка, останній раз він ночував у квартирі в липні 2019 року та у квартирі є його інструменти та деякі речі з одягу. Також ОСОБА_2 додав, що його син - інший співпозивач по справі, на даний час проживає та працює у Києві, а на жодну із написаних свідком до правоохоронних органів заяв з приводу конфліктних ситуацій поліція відповіді не дала.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позовну заяву до суду не направляли. Причини неявки ОСОБА_4 суду невідомі, однак від ОСОБА_3 надій1шла заява про розгляд справи у її відсутність , у задоволенні позову просила відмовити.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою сторони позивачів провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши позивачів та представника ОСОБА_2 - адвоката Кудіну М.Г. дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , співвласником іншої 1/3 частини квартири є ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №204399861 від 17.03.2020.
Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Житомир» у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Судом встановлено, що на момент виникнення конфліктних ситуацій, пов`язаних із не потраплянням ОСОБА_2 до квартири по АДРЕСА_1 (28.08.2019, 30.08.2019, 31.08.2019) саме він був її співвласником і тільки 05.10.2019 подарував належну йому частку - 2/3 квартири своєму сину ОСОБА_1 .
При цьому, оскільки ОСОБА_2 зареєстрований у зазначеній квартирі у визначеному законом порядку, за ним залишилось право на проживання у ній з дозволу власника(-ів).
Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно з положеннями статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження обставин, якими позивач ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги, до матеріалів позовної заяви було долучено три копії протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.08.2019, 30.08.2019 та 31.08.2019, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 просив працівників поліції допомогти в рамках закону потрапити до квартири, до якої його не пускає вітчим ОСОБА_4 , з яким у позивача конфлікт.
Факт перешкоджання потрапляння ОСОБА_2 у квартиру також був зафіксований на відеозаписах, названих «28.08.2019 вперше відчим не пустив мене до батьківської квартири» та «30.08.2019 відчим перешкоджає зайти до батьківської квартири», що були продемонстровані у судовому засіданні.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справ суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме шляхом усунення перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_4 шляхом вселення його в дану квартиру та передачі йому ключів від даної квартири, а також заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, що створюють такі перешкоди. На переконання суду, факт створення перешкод у користуванні житлом з боку ОСОБА_4 був доведений позивачем ОСОБА_2 належними та допустимими доказами.
Натомість суд вважає за доцільне відмовити позивачам у задоволенні їх вимог до ОСОБА_3 з огляду на відсутність доказів створення таких перешкод позивачам у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку відповідача ОСОБА_3 .
Так само не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , оскільки його показання з приводу чинення перешкод у потраплянні до належної йому на праві спільної часткової власності квартири не були підтверджені іншими доказами.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження та строк на подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_4 шляхом вселення його в дану квартиру та передачі йому ключів від даної квартири.
Заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, що створюють перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - 1: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Позивач - 2: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач - 1: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - 2: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Дата складання повного судового рішення - 15.04.2020.

Суддя