Справа 206/6931/19
Провадження 2/206/297/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського управдіння юстиції про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на квартиру,

за участю:

представника позивачів - ОСОБА_5

представника відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради - Гущиної М.С.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського управдіння юстиції про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

В подальшому 05 жовтня 2020року ухвалою суду замінено відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на належних відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що на підставі обмінного ордера № 014167 від 28.09 1993 року виданого бюро по обміну жилої площі виконкому Дніпропетровської міської Ради, згідно до протоколу засідання № 38 від 22.09.1993 року, сім`я позивачки ОСОБА_1 , що на той період складалася з чотирьох осіб, зайняла жиле приміщення - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із 2-х кімнат, площею 27,25 кв.м., загальною площею 48,0 кв.м., головним квартиронаймачем якої була ОСОБА_1 . Після отримання обмінного ордеру у вказаній квартирі були зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_1 , її дідусь ОСОБА_8 та її бабуся ОСОБА_9 . В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 , які були зняті з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В січні 2019 року був знятий з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за рішенням суду. ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивачки народився син ОСОБА_2 , який був зареєстрований за вказаною адресою. У березні 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою про оформлення передачі у приватну спільну сумісну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де їм зазначили на необхідності надати інформацію, що ними не використовувалось право на приватизацію, а також, що зазначена квартира не зареєстрована, як об`єкт права власності. 15.04.2019 року позивачами отримана відповідь КП ДМБТІ ДОР за № 5475, де зазначено, що вказана квартира з 1993 року перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.09.1993року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно до розпорядження № С-285 від 17.09.1993року, що зареєстроване в КП ДМБТІ в реєстровій книзі № 54п за реєстровим № 15. Тобто вказана квартира належить особам, з якими 28.09.1993року був проведений обмін квартирами. При цьому зазначено, що свідоцтво про право власності на житло ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в органі приватизації не отримували.

Вказані обставини і стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивачі просили суд визнати недійсними розпорядження органу приватизації Виконкому міської ради народних депутатів за № С-285 від 17.09.1993 року про передачу у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_2 та свідоцтва про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_2 від 17.09.1993 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , здійснену за свідоцтвом про право власності на житло, виданим Виконкомом міської ради народних депутатів 17.09.1993 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у реєстровій книзі № 54п за реєстраційним № 15.

8 січня 2020 року ухвалою суду було залишено позовну заяву без руху.

21 січня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

16 березня, 28 травня та 10 липня 2020 року ухвалам суду за клопотанням представника позивачів були витребувані докази.

Як було з`ясовано в ході підготовчого судового засідання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після їх смерті відкрилася спадщина, яку прийняли їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

05 жовтня 2020 року ухвалою суду було замінено відповідачів на їх спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

24 листопада 2020 року ухвалою суду було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог та в подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради - Гущина М.С. відзив на позов не подавала.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надавали, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради - Гущина М.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зокрема зазначив, що оригінал свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в органі приватизації не отримували.

Представник третьої особи Реєстраційної служба Дніпропетровського управління юстиції - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі обмінного ордеру № 014167 від 28.09.1993 року виданого бюро по обміну жилої площі виконкому Дніпропетровської міської Ради, згідно до протоколу засідання № 38 від 22.09.1993року, сім`ї ОСОБА_1 було надано дозвіл на зайняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із 2-х кімнат, площею 27,25 кв.м., загальною площею 48,0 кв.м. на склад сім`ї 4 особи.

Уповноваженим наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , згідно до обмінного ордеру № 014167 від 28.09.1993 року та довідки № 1897 від 06.03.2019 року, виданої відділом обліку фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР.

В судовому засіданні встановлено, що 06 березня 2019 року позивачі звернулися до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою про оформлення передачі у приватну спільну сумісну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

15 квітня 2019 року позивачам була надана відповідь КП ДМБТІ ДОР за № 5475, де зазначено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності інших осіб.

Судом встановлено, що згідно відповіді на запит КП ДМБТІ ДОР за № 14001 від 23.10.2019 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.09.1993 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів згідно до розпорядження № С-285 від 17.09.1993року, що зареєстроване в КП ДМБТІ ДОР в реєстровій книзі № 54п за реєстровим № 15.

Згідно до актового запису про смерть № 1623 від 08.09.2006 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно до актового запису про смерть № 1842 від 18.10.2016року ОСОБА_7 також померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З отриманої спадкової справи № 251/2007, відкритої у Четвертій Дніпровській державній нотаріальній конторі вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщину отримали дружина ОСОБА_7 та діти ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

З спадкової справи № 6/2017, що була відкрита після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , у приватного нотаріуса ДМНО Рудченко А.В. спадщину отримали діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні також встановлено, що виконкомом міської ради народних депутатів видано розпорядження № С-285, згідно з яким заява наймачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про передачу квартири в якій вони мешкають та яка знаходиться з адресою: : АДРЕСА_1 задоволена та передана вказана квартира у спільну сумісну власність зазначеним особам.

На підставі вищезазначених документів, 17.09.1993 року видано свідоцтво про право власності на житло, що зареєстроване в КП ДМБТІ ДОР в реєстровій книзі № 54п за реєстровим № 15.

Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», (далі Закон) приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

У статті 3 Закону зазначено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

Відповідно до ч. 1, 2, 3, ст. 8 Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Згідно до рішення Конституційного суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду (справа про безоплатну приватизацію житла № 1-38/2010 від 10 червня 2010 року), приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону та п. 5 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року за № 56, передача квартир у власність здійснюється лише з письмової згоди всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири.

У відповідності до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розпорядження органу приватизації виконкому міської ради народних депутатів № С-285 від 17.09.1993року про передачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є недійсним, оскільки воно було видане на підставі вже недійсних документів, бо зазначені особи за вказаною адресою не проживали і не були зареєстровані.

Оскільки, розпорядження органу приватизації виконкому міської ради народних депутатів № С-285 від 17.09.1993року про передачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано недійсним, то і свідоцтво про право власності на житло, видане виконкомом міської ради народних депутатів 17.09.1993 року, що зареєстроване в КП ДМБТІ ДОР в реєстровій книзі № 54п за реєстровим № 15, також необхідно визнати недійсним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 здійснена за свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом міської ради народних депутатів від 17.09.1993року, зареєстроване в КП ДМБТІ ДОР в реєстровій книзі № 54п за реєстровим № 15 за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки представник позивачів не наполягав на стягненні з відповідачів судових витрат, то судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 9, 64, 65-1 Житлового кодексу УРСР, ст. 15, 215, 216, 236, 345 ЦК України, ст. ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (місце знаходження: м. Дніпро, вул. Воскресенська 16), третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського управдіння юстиції- про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження органу приватизації Виконкому міської ради народних депутатів № С-285 від 17.09.1993року про передачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконкомом міської ради народних депутатів від 17.09.1993року згідно до розпорядження виконкому міської ради народних депутатів № С-285 від 17.09.1993року про передачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , здійснену за свідоцтвом про право власності на житло, виданим Виконкомом міської ради народних депутатів 17.09.1993року згідно до розпорядження Виконкому міської ради народних депутатів № С-285 від 17.09.1993року, за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зарєсрованого в КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації ДОР у реєстровій книзі № 54п за реєстраційним № 15.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючи суддя: Р.О. Кушнірчук