Справа № 199/4820/20
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

15.12.2020

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.

секретар судового засідання Перетятько А.В.

за участі заявника ОСОБА_1 та представника заявника адвоката Ангелова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою заявою в останній заявлено вимогу про встановлення факту, що записи з 27.07.1988 по 24.10.1988; з 01.10.1991 по 09.11.1991; з 15.03.1993 по 01.09.1995; з 04.01.1996 по 05.05.1997; та з 06.05.1997 по 04.02.1999 років, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , є належними та можуть бути враховані при обчислення його трудового стажу з подальшим оформленням пенсії з дати, коли виникло право заявника на пенсію.

Заява обґрунтована тим, що в межах, встановленого законодавством строку він звернувся до відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ України в Дніпропетровській області з метою призначення пенсії за віком, а саме 21.11.2019 р., втім, заявнику було відмовлено через відсутність в нього страхового стажу у вигляді 25 років, з посиланням на порушення вимог п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України №54 від 29.07.1993 року. Лише у квітні 2020 року відділ з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ України в Дніпропетровській області відповіддю 5513-4632/Б-03/8-0400/20 від 14.04.2020 року вимагає додаткові документи для підтвердження стажу у періоди: з 27.07.1988 по 24.10.1988; з 01.10.1991 по 09.11.1991; з 15.03.1993 по 01.09.1995; з 04.01.1996 по 05.05.1997; та з 06.05.1997 по 04.02.1999 р.р. Працівники вказаного відділу повідомили заявника, що в трудовій книжці при визначені вищезазначених періодів, працівники відділів кадрів установ, в яких він працював, посилались на норми Кодексу законів про працю УРСР, в той час коли діяв статус держави Україна, а не Українська Радянська Соціалістична республіка.

В окремо поданій заяві заінтересована особа просила закрити провадження у цивільній справі, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У відповідній заяві заінтересована особа посилається на те, що приписами статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персон фікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинное і і цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що врахов4 залися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зарахої; ються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення", а відповідно до статті 56 якого до стаже роботи зараховуйься робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до частини 1 статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує, стаж роботи є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Розділу 2 Порядку встановлено, що стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується документами про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Абзацом 2 пункт Порядку 1 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, при призначенні пенсії періоди роботи до 01.01.2004 року до страхового стажу зараховуються па підставі трудової книжки, або уточнюючих довідок, а починаючи з 01.01.2004 року на підставі даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті. що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своєму листі від 14.04.2020 року №5513-4632/Б-03/8-0400/20 звернув увагу ОСОБА_1 на те, що для зарахування до загального стажу періодів роботи з 27.07.1988 по 24.10.1988; з 01.10.1991 по 09.114991; з 15.03.1993 по 01.094995; з 04.01.1996 по 05.054997; та з 06.054997 по 04.024999 необхідно надати додаткові документи.

Заявник та його представник заперечували проти закриття провадження у справі.

Розглянув заяву заінтересованої особи про закриття провадження у справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу йому необхідно для призначення пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

З огляду на вищенаведене, відмова відповідного органу у підтвердженні трудового стажу може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як встановлено судом на підставі відповідного посвідчення серії НОМЕР_2 , заявник є учасником бойових дій, відтак, має пільги щодо сплати судового збору, тому від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнений.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ст.ст. 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Дата складення повного судового рішення 18.12.2020 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту негайно з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Спаї