Номер справи 237/2463/20
Номер провадження 2/237/940/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.20 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Махно Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника третьої особи Завгородньої К.В.,

за участю представника третьої особи Філіпенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дачненської сільської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Мар`їнської районної державної адміністрації Служба у справах дітей, Мар`їнський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Дачненської сільської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач по справі є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . ОСОБА_4 проживає у родині батька ОСОБА_5 в селі Іллінка. Сім`я перебуває під соціальним супроводом та на обліку органу опіки та піклування як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. 20 серпня 2019 року до виконавчого комітету сільської ради надійшло усне повідомлення від сімейного лікаря в якому зазначається, що ОСОБА_2 не з`являється за викликом сімейного лікаря для медичного огляду її малолітньої доньки та знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Зі слів медичного працівника дитина була хвора і мати відмовлялася їхати до лікарні. Після цього працівником служби у справах дітей Мар`їнської райдержадміністрації було проведено з ОСОБА_2 профілактичну бесіду щодо виконання останньою своїх батьківських обов`язків. В той же день ОСОБА_2 разом з малолітньою дитиною було примусово госпіталізовано до дитячого відділення Курахівської міської лікарні. На момент оформлення до стаціонару ОСОБА_2 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим їй було відмовлено у госпіталізації разом із донькою. На наступний день 21 серпня 2019 року від покинутого недопалку в квартирі ОСОБА_2 виникла пожежа в результаті якої частково згоріли меблі і постраждала квартира, стала непридатною для проживання. У жовтні 2019 року за заявою ОСОБА_2 малолітня ОСОБА_3 була влаштована до КУОЗ «Краматорський будинок дитини « Антошка » де перебуває по теперішній час. За період знаходження дитини у вказаному закладі мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідала доньку, ніякої матеріальної допомоги не надавала, заходів для повернення дитини до родини не здійснювала. За час проживання на території сільської ради ОСОБА_2 , зарекомендувала себе з негативної сторони , веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, неодноразово викликалась на засідання виконкому з приводу виконання батьківських обов`язків, тричі притягувалась до адміністративної відповідальності з приводу своєї неправомірної поведінки у стані алкогольного сп`яніння, зауваження та пропозиції залишає без уваги та виконання.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини з підстав, що наведені у позовній заяві.

Представники третіх осіб заявлені позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позову.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, кожен окремо та у сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 липня 2018 року підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_2 .

Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

З копії витягу з протоколу № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області від 28 травня 2020 встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації вирішила доцільним позбавленням батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 .

24 серпня 2020 року за № 31 Дачненською сільською радою було прийнято рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з копії характеристики, наданої сільським головою Дачненської сільської ради, ОСОБА_2 у територіальній громаді зарекомендувала себе з негативного боку, протягом 2019 року мала неодноразові зауваження з боку виконкому щодо виконання своїх батьківських обов`язків, протягом вказаного проміжку часу стосовно ОСОБА_2 неодноразово надходили скарги від мешканців села Дачне, в тому числі і до відділу поліції, щодо її негативної поведінки, спричиненої зловживанням алкоголю. В стані алкогольного сп`яніння проявляє до оточуючих агресію та провокує конфліктні ситуації.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації від 26 жовтня 2020 року за № 01-33/1642 орган опіки та піклування Мар`їнської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває в Краматорському будинку дитини «Антошка».

Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобов`язані поважати дітей. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 4 статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

У відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини.

Згідно пункту 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. No789-ХІІ) та ч.ч.7 та 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд зазначає, що відповідачем не подано суду доказів на підтвердження того факту, що вона здійснювала належним чином свої батьківські обов`язки, турбувалась про фізичний та духовний розвиток дитини та проявляла інтерес до дитини після її передання її до Краматорського будинку дитини « Антошка ».

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає встановленим факт ухиляння відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відтак, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є такими, що підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, батько, мати позбавлені батьківських прав, маю право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

З приводу вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини суд виходить з наступного.

Під час вирішення спору суд враховує вимоги ст. 180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття.

Приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина інші обставини, які мають значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів у заявленому розмірі на утримання ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07 липня 2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На виконання приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі: 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (сорок) копійок в частині позовних вимог про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі та 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 180-183, 243-244 СК України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування Дачненської сільської ради в інтересахмалолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Мар`їнської районної державної адміністрації Служба у справах дітей, Мар`їнський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована та фактично мешкає: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 (шістедсят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18 листопада 2020 року.

Суддя Я.Ю. Кучко