27.01.2020 227/2953/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

за участю

секретаря судового засідання Сухіної О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2019 року про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2-6011/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» філія Харцизьке відділення № 5373 до ОСОБА_1 , про стягнення суми заборгованості по кредиту,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся заявник і просить видати дублікати виконавчих листів, а саме: про стягнення на користь банку з ОСОБА_1 заборгованості за договором про іпотечний кредит № 192/531 від 18.06.2008 року в сумі 218468,72 грн., про стягнення на користь банку з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 1730,00 грн. Заявник зазначає, що вищевказані суми були стягнуті з боржника рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 25.06.2010 року, в рамках цивільної справи № 2-6011/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харцизьке відділення №5373 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на вказане рішення Харцизького міського суду Донецької області від 25.06.2010 року. 12.03.2014 року Апеляційним судом Донецької області було розглянуто подану апеляцію ОСОБА_1 та рішення залишено без змін.

Під час розгляду вказаної заяви про видачу дублікатів виконавчих листів ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2019 року ініційовано розгляд питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2-6011/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості по кредиту, в частині відновлення рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2014 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно належним чином.

Суд, розглянувши наявні матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Харцизькому міському суду Донецької області, здійснюється Добропільським міськрайонним судом Донецької області.

Згідно повідомлення Донецького апеляційного суду від 11.12.2019 року № 3.14-14/18/2019, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12.03.2014 року рішення Харцизького міського суду Донецької області від 25.06.2010 року залишено біз змін. Ухвала має позначку «відправлено до Єдиного державного реєстру судових рішень». Після судового розгляду справу 19.03.2014 року направлено до Харцизького міського суду Донецької області.

Будь-які матеріали судової справи, як і сама судова справа, після розгляду не були передані Харцизьким міським судом Донецької області до архіву Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

У зв`язку з початком військового конфлікту на сході України, а також початку проведення АТО, судова справа залишилася на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.3 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

Згідно з абз.4 п.3 Порядку, електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Разом із тим, шляхом повного доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень», судом отримано відомості щодо ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12.03.2014 року по справі №2-6011/2010, повний текст якого наявний в реєстрі за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/37987870.

Керуючись ст.ст.258, 260, 261, 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження в частині ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2014 року в цивільній справі № 2-6011/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» філія Харцизьке відділення № 5373 до ОСОБА_1 , про стягнення суми заборгованості по кредиту.

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2014 року в цивільній справі № 2-6011/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» філія Харцизьке відділення № 5373 до ОСОБА_1 , про стягнення суми заборгованості по кредиту, наступного змісту:

« Єдиний унікальний номер 2-6011/10

Номер провадження 22-ц/775/21/2014

Головуючий у 1 інстанції Хомінець І.В.

Доповідач Бугрим Л.М.

Категорія 27

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бугрим Л.М.,

суддів Гапонова А.В. Халаджи

при секретарі Лавицькому Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Харцизськогго міського суду Донецької області від 25 червня 2010 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства « Державний ощадний банк України « до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості по кредиту,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 25 червня 2010 року були задоволені позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» ( далі банк ) , і з ОСОБА_1 стягнута на користь позивача заборгованість за договором про іпотечний кредит № 192/531 від 28 червня 2008 року в сумі 218468,72 грн., розподілені судові витрати.

Задовольняючі позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того , що між відповідачем та банком 18.06.2008 року було укладено кредитний іпотечний договір на підставі якого ОСОБА_1 банком було надано кредит в сумі 188 000 грн. від 23% річних строком на 20 років на придбання житла з зобов`язанням щомісячного погашення кредиту у сумі 784 грн. та сплачування відсотків за користування кредитом щомісячно не пізніше останнього числа кожного звітного місяця. Однак, відповідачем були порушені умови договору , зобов`язання ним належним чином не виконувались ,внаслідок чого утворилась заборгованість , яка станом на 1 червня 2009 року становила 39092 грн. 72 коп. та ним погашена не була , а тому у банку виникло право на дострокове погашення кредиту у повній сумі..

На вказане рішення суду ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга у якій ставиться питання про скасування судового рішення та про відмову у позові. В обґрунтування доводів апеляційної скарги він посилався на те, що при розгляді справи судом були порушені норми матеріального та процесуального закону. Зокрема, про наявність заявленого позову йому не було відомо, до суду його не викликали, повістку він не отримував. В наданих банком документах до суду значиться не його підпис. Він ніяких договорів з банком не укладав , кошти не отримував . а тому взагалі не може бути стороною по справі. Просив призначити по справі судово - почеркознавчу експертизу для з`ясування питання чи ним виконано підпис на кредитно - іпотечному договорі наданому банком. 10 червня 2010 року банк примусив його підписати додатковий договір № 1, оскільки представник банку погрожував арештувати усе належне йому майно .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримував доводи апеляційної скарги та заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи , яке було задоволено та ухвалою апеляційного суду від 21 серпня 2013 року по справі була призначена судово - почеркознавча експертиза на вирішення якої були поставлені питання чи виконано ОСОБА_1 підпис на договорі про іпотечний кредит та іншим документах самим ОСОБА_1 чи іншою особою , проведення якою доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження по справі на час призначення експертизи було зупинено .

18 лютого 2014 року на адресу апеляційного суду з Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла цивільна справа з експертним висновком .

В судовому засіданні апеляційного суду 26 лютого 2014 року при вирішенні питання про можливість поновлення провадження по справі були присутні ОСОБА_1 та представник банку , які з висновком почеркознавчої експертизи були ознайомлені та були письмово повідомлені про призначення справи для розгляду по суті на 12 березня 2014 року.

12 березня 2014 року представник банку та Верьовкін Є.В. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином , про що свідчать розписки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню . а рішення суду залишенню без зміни виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення , яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом . Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повного і всебічно з`ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріальної і процесуального права.

Встановлено, що судом при розгляді справи таких порушень допущено не було, тому підстави для скасування рішення відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи , що 18 червня 2008 року ОСОБА_1 уклав договір про іпотечний кредит № 192/531 з відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», і отримав кредит в сумі 188000 гривень під 23% річних строком на 20 років для придбання житла.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, взяті на себе при укладені кредитного договору з позивачем, не сплачував платежі за кредитним договором у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом .

Зокрема ,станом на 1 червня 2009 року залишкова сума заборгованості по кредиту становить відповідно до наданого позивачем розрахунку 218468,71 грн., яка складається з наступного: 179376 грн. заборгованість за кредитом; 39092,71 грн. заборгованість за невнесення в строк платежів за кредитом та процентам.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК УКраїни передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Враховуюче наведене , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те., що оскільки відповідач порушив умови договору, зобов`язання належним чином не виконував , не сплатив заборгованість за кредитним договором , то у банку винило право на стягнення усієї суми кредиту достроково.

Суд, перевіривши всі обставини справи, з урахуванням вимог закону дійшов правильно висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню , а тому стягнув з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що підпис на іпотечному кредитному договорі та інших документах для отримання кредиту виконанні не ним є непереконливими . Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5632/ 02/ 5633/ 03 від 13 лютого 2014 року призначеної апеляційним судом підписи від імені ОСОБА_1 в договорі про іпотечний кредит № 192/531 від 18 червня 2008 року, заяві-дорученні від 18 червня 2008 року (кредитна справа: а.с. 57), на таблицях визначення сукупної вартості споживчого кредиту (кредитна справа а.с. 77-86), на заяві від 18 червня 2008 року (кредитна справа а.с. 114), в повідомленні про умови кредитування (кредитна справа а.с. 122-123), в заяві про видачу готівки № 52380 від 18 червня 2008 року, та в нотаріальних документах заяві від 18 червня 2008 року, договорі купівлі-продажу квартири від 18 червня 2008 року, заяві від 18 червня 2008 року, іпотечному договорі № 7208 від 18 червня 2008 року на договорі про іпотечний кредит № 192/531 від 18 червня 2008 року та додатковому договорі № 1 від 10 червня 2010 року до договору про іпотечний кредит № 192/531 від 18 червня 2008 року виконані ОСОБА_1 ( а.с. 49-56 том 2 )

Не є підставою для скасування судового рішення посилання апелянта на ненаправлення йому судом позовної заяви, викликів до суду, оскільки наведене не передбачено законом як підстав для скасування судового рішення . ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні апеляційного суду , реалізував свої процесуальні права , знайомився з матеріалами справи , надавав пояснення ,заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке було задоволено і така експертиза була призначена і тому відсутні підстави для висновку про те, що процесуальні права відповідача були порушені , що призвело до неправильного вирішення справи.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.. 303. 304, 307. 308, 315 ЦПК України . апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Харцизськогго міського суду Донецької області від 25 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: »

--------

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Хандурін

27.01.2020