Справа № 930/1947/20
Провадження № 2/930/730/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.

учасників справи: позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу № 930/1947/20 за позовом ОСОБА_1 до Джуринецької сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Джуринецької сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування на майно, в якому просить, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,90 га, розташовану на території Джуринецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільовим призначенням для веденням товарного сільськогосподарського виробництва, яка, належала ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної тітки по материнській лінії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1.

Мотивуючи позов тим, що двоюрідною сестрою його матері ОСОБА_3 по материнській лінії була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1. Таким чином, померла ОСОБА_2 була його двоюрідною тіткою, вказаний факт встановлений рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року у справі № 930/3110/19.

Згідно державного акта на право приватної власності не землю Серії ВН № 160289, виданого 20 грудня 1999 року головою Джуринецькї сільської ради Немирівського району Вінницької області на підставі рішення Джуринецької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 1 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 269, за життя ОСОБА_2 мала у власності земельну ділянку площею 1,90 га, розташовану на території Джуринецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач вважає, що він фактично прийняв у спадщину вказане нерухоме майно померлої тітки ОСОБА_2 , оскільки має в наявності вказаний державний акт на право приватної власності не землю Серії ВН № 160289 на ім`я ОСОБА_2

12 червня 2020 року на підставі його заяви Немирівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 181/2020 щодо майна померлої тітки ОСОБА_2 ..

Проте, листом завідувача Немирівської державної нотаріальної контори від 12 червня 2020 року № 589/01-16 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що за нормами чинного на день смерті спадкодавця ЦК УРСР 1963 року він не є спадкоємцем майнових прав померлої двоюрідної тітки ОСОБА_2 .

Однак позивач не згодний з вказаним висновком, та вказує на те, що згідно п.п.4, 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Від дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 15 грудня 1998 року до дня набрання чинності ЦК України 1 січня 2004 року вона (спадщина) не була прийнята ніким із спадкоємців, відтак щодо неї мають застосовуватись правила книги шостої ЦК України.

Та він - ОСОБА_4 є єдиним найближчим родичем померлої ОСОБА_2 п`ятого ступеня споріднення, інших спадкоємців, зокрема першої - п`ятої черг, а також таких, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Таким чином, позивач не можу оформити своє законне право власності на належну померлій тітці ОСОБА_2 земельну ділянку в порядку спадкування за законом у встановленому законом нотаріальному порядку, відтак змушений звертатись до суду із цим позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник сільської ради до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу слухати у відсутність представника сільської ради, позов визнає.

Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим повторно 03 червня 2020 року (а.с. 5), якій відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю належала земельна ділянка розміром 1,90 га з цільовим призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Джуринецької сільської ради (а.с. 6), відповідно до довідки № 294 від 03.06.2020 виданої виконавчим комітетом Джуринецької сільської ради, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є її племінник ОСОБА_1 (а.с. 17), факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , встановлено на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 10.02.2020, справа № 930/3110/19 (а.с. 8-10), відповідно до роз`яснень Немирівської державної нотаріальної контори № 589/01-16 від 12.06.2020 ОСОБА_1 , було роз`яснено, що він, як двоюрідний племінник померлої, відповідно до ЦК УРСР 1963 року не являється спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 13).

Щодо посилань позивача на ч. 1 ст. 1265 ЦК України відповідно до якої у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 4, п.п. 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України застосовується до тих відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Але, оскільки акти цивільного законодавства не мають зворотної сили і це підтверджується положенням про те, що ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК, його норми застосовуються тільки до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, ЦК поширюється на права і обов`язки, які хоча і виникли до 1 січня 2004 року, але не припиняються і тривають після 01 січня 2004 року.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, наданими ВСС України у п. 1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

У випадку якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та строк на її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, закінчився задовго до набрання чинності ЦК України 2003 року, то до відносин щодо спадкування її майна може застосовуватися лише ЦК УРСР 1963 року.

А отже, у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно зі ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В той же час, ОСОБА_1 , як племінник своєї тітки ОСОБА_2 , не входить до жодної з черг спадкування за законом, передбачених ЦК УРСР 1963 року, тобто не є спадкоємцем померлої, і позбавлений права на спадкування її майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає, оскільки позивач не входить до кола спадкоємців, відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року, а тому права на спадкування не набув.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного судового рішення - 17.12.2020.

Суддя: С.М. Науменко