Справа № 464/1191/20
пр.№ 2/464/758/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

20.07.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань Бігун Ю.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з її навчанням у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення дитиною навчання, чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Обгрунтовує позов тим, що під час перебування з відповідачем ОСОБА_3 у шлюбі, у них народилась двоє дітей. На даний час донька ОСОБА_4 досягнула повноліття, проживає з матер`ю, повністю перебуває на її утриманні. На даний час донька навчається на денній платній формі навчання у Львівському коледжі будівництва, архітектури та дизайну. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. У зв`язку із навчанням дочки, яка не досягла 23 віку вона не в змозі самостійно забезпечити дитину в повному обсязі. Вказала, що відповідач є працездатним, має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує матеріальної підтримки у зв`язку з навчанням, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 04 березня 2020 року позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав аналогічні пояснення, викладені у позовній заяві. Просить позов задоволити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

У зазначений строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився, втретє подав суду заяву, згідно якої просить відкласти розгляд справи у зв`язку з запровадженням в країні карантинних заходів.

Між тим, суд вбачає, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, з огляду на наступне.

Європейський суд у своїх рішеннях наголошує, що сторони, які задіяні в ході судового розгляду, зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватись належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Суд наголошує на тому, що дія карантину не виключає можливості реалізації особою своїх процесуальних прав шляхом подачі письмових пояснень, відзиву, а також особистої участі особи у розгляді, оскільки судові установи, вживши необхідних заходів безпеки для працівників та відвідувачів, працюють та здійснюють судочинство. Будь-яких доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_3 суду не надав. Також враховано і той факт, що розгляд справи вже неодноразово було відкладено за клопотанням ОСОБА_3 , однак жодних письмових пояснень, відзиву, заперечень чи будь-яких доказів останній суду не надав. Відтак, подані клопотання свідчать про зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.

З огляду на викладене, зважаючи на строки розгляду справи, суд відхиляє клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу у його відсутності при заочному розгляді справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов`язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 є батьком повнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Встановлено, що на підставі виконавчого листа №464/6960/16-ц, виданого Сихівським районним судом м.Львова, з ОСОБА_3 стягувались на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей, зокрема, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням від 21.12.2008 розмір аліментів змінений, ухвалено про стягнення з відповдіача алемнітв на утримання двох дітей в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В цій частині постановою апеляційної інстанції рішення суду залишено без змін.

З довідки № 51 від 20.02.2020 вбачається, що ОСОБА_4 на час розгляду справи є 18 років, вона є студенткою Львівського коледжу будівництва, архітектури та дизайну, навчається на денній платній формі, стипендії не отримує. Строк закінчення навчання - 30 червня 2021 року.

З`ясовано, що форма навчання ОСОБА_4 є денною, що призводить до неможливості студентці офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітня об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Судом встановлено, що у зв`язку із навчанням дитини сторін є потреба їй матеріально допомагати, дочка навчається, стипендії не отримує, потребує матеріальної допомоги.

В силу положень постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

При визначенні розміру таких аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, яка навчаються та перебуває на утриманні позивача, стан її здоров`я, особу відповідача який є працездатним, з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина. Тому приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої дитини сторін, яка продовжує навчатись, слід визначити у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку відповідача, які стягуватимуться щомісячно, починаючи з 02.03.2020 до закінчення нею навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у зв"язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

При цьому, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 02.03.2020 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.180, 182, 191, 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 141, 206, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2020 р. до закінчення нею навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.07.2020.

Суддя О.Ю.Горбань