Справа № 740/1188/20
Провадження № 2-о/740/64/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівськоїобласті в складі:

головуючої судді -Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря -Кубрак Н.М.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області -Іваненко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Ніжинський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із вказаною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України- 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви посилається на те, що він народився в с.Зноб-Новгородське Середино-Будського району Сумської області 22 травня 1973 року.

Пізніше його родина переїхала до м.Ніжина Чернігівської області, де проживали по АДРЕСА_1 . Він навчався в середній школі №15 м.Ніжина Чернігівської області, яку закінчив в 1990 році.

02.06.1990 Ніжинським МВВС йому було видано паспорт колишнього громадянина СРСР серії НОМЕР_1 . У травні 1991 року він був призваний на дійсну військову службу, з якої звільнений в запас у травні 1993 року. За період проходження служби за ним збереглося місце проживання (реєстрації) відповідно до п.17 глави ІІІ постанови ради міністрів СРСР №193 від 17.02.1981.

19.10.1993 його було знято з реєстрації за постійним місцем проживання і він вибув до Російської Федерації у зв`язку з працевлаштуванням, де паспорт колишнього СРСР був обміняний на паспорт громадянина Російської Федерації. По приїзду в Україну 13.07.2010 він отримав посвідку на постійне проживання в Україні, де проживає по теперішній час.

16.11.2019 він звернувся до Ніжинського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області з метою оформлення паспорта громадянина України у вигляді ІD - картки.

Листом від 07.12.2019 було встановлено його особу, після чого відмовлено у оформленні паспорта громадянина України, оскільки не виявилося можливим підтвердити його належність до громадянства України.

Він не має змоги надати до міграційної служби паспорт громадянина СРСР з відміткою про тимчасову або постійну реєстрацію, оскільки він був обміняний на паспорт громадянина Російської федерації та відновити цей документ у зв`язку з розпадом СРСР неможливо.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву за викладених в ній обставин.

Представник заінтересованої особи - Ніжинський МВ УДМС України в Чернігівській області - Іваненко С.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року .

Факт постійного проживання ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року на території України підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.1973; атестатом про середню освіту серії НОМЕР_3 від 16.06.1990, яким підтверджується, що ОСОБА_1 у 1990 році закінчив середню школу №15 м.Ніжина Чернігівської області; довідкою Ніжинської ЗОШ №15 від 21.12.2019, де зазначено, що ОСОБА_1 з 1984 по 1990 рік дійсно навчався в середній школі №15 м.Ніжина Чернігівської області; довідкою з місця проживання від 13.04.1994, згідно якої ОСОБА_1 значився зареєстрованим по АДРЕСА_1 ; військовим квитком серії НОМЕР_4 від 30.05.1991; листом Ніжинського МВ міграційної служби України від 07.12.2019 (а.с.10-17).

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, доведена в судовому засіданні і підлягає задоволенню відповідно до ст.315 ЦПК України.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законом не передбачено.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до вимог п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки не є визначальною обставиною.

Згідно листа №74.23 Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області перевіркою встановлена особа заявника, але не встановлено його належності до громадянства України. Йому було відмовлено у видачі паспорта громадянина України з підстав відсутності підтвердження факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство».

Встановлення цього факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, так як надасть йому можливість отримати паспорт громадянина України.

Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.

За таких обставин, суд дійшов висновку висновку, що заява обґрунтована на законі і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.33 Конституції України, п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», ст.89, 263-265, 315, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Зноб - Новгородське Середино- Будського району Сумської області, адреса: АДРЕСА_2 , на території України на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду подається учасниками справи через суд першої інстанції - Ніжинський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова