ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року

м. Черкаси

справа № 693/1404/19 провадження № 22-ц/821/1130/20 категорія 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

в с т а н о в и в :

Описова частина

06 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 вересня 2010 року Жашківський районний суд Черкаської області ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 09 серпня 2010 року.

На даний час, в позивача змінився матеріальний та сімейний стан, він не має постійної роботи, здійснює догляд за бабусею, яка потребує стороннього догляду, має на утриманні ще двох малолітніх дітей.

Просив змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2010 року у розмірі ј частки від заробітку (доходу) на стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що особа, яка одержує аліменти може звернутися до суду з позовом про збільшення аліментів, а особа, що сплачує аліменти вправі звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Також, судом зазначено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами зміни свого матеріального та сімейного стану, погіршення його здоров`я чи інших поважних причин, визначених законом для зменшення аліментів. Сам по собі факт догляду за непрацездатною особою не є законодавчо визначеною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, суд зазначив, що позивач отримує компенсацію по догляду за непрацездатною особою.

Також, в своїх висновках суд врахував, що позивач має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в межах Березнегуватської селищної ради Миколаївської області. Доказів того, що на утриманні позивача перебувають діти від іншої жінки крім свідоцтв про народження суду не надано. Розписка про отримання коштів у позику для сплати аліментів судом оцінена критично, оскільки доказів укладення договору позики суду не надано, а надана розписка написана лише позивачем і подана до суду після відзиву на позов для спростування заперечень відповідачки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2020 року як незаконне та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору, суд першої інстанції не врахував, що позивач на даний час перебуває без роботи та має мінливий дохід. Для погашення заборгованості по аліментах, позивач був змушений укласти зі своєю сестрою договір позики та взяти в неї борг суму в розмірі 33 000 грн.

Крім того, суд необгрунтовано не взяв до уваги ту обставину, що на утриманні позивача, крім особи похилого віку ОСОБА_4 , яка є інвалідом першої групи знаходиться ще двоє дітей від другого шлюбу: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щомісячна компенсація по догляду за непрацездатною особою становить 33 грн. 73 коп., що складає 404 грн. 76 коп. на рік.

Статтею 192 СК України визначено:»що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду з позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом».

ОСОБА_1 зазначив, що на даний час у нього присутні всі вищезазначені обставини, на що суд першої інстанції не звернув уваги, а саме: тяжке матеріальне становище платника аліментів (мінливий дохід); непрацездатна особа на утриманні; наявність у платника аліментів інших двох малолітніх дітей, які також потребують утримання.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (ч.2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2020 року 2 218 грн., з 01 липня 2020 року 2 318 грн., з 01 грудня 2020 року 2 395 грн.

Ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки позивач перебуває у другому шлюбі з іншою жінкою, не працює та здійснює догляд за непрацездатною бабусею, має мінливий дохід, стабільної заробітної плати (доходу) не має, то вважає, що є всі підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ј частини всіх видів доходів (заробітку) на тверду грошову суму в розмірі, який відповідає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 остання вказала, що доводи, приведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є необґрунтованими і не дають підстав для зміни чи скасування законного рішення суду першої інстанції.

Вказала, що суд вірно зазначив, що сам по собі факт догляду за непрацездатною особою не є законодавчо визначеною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач отримує державну компенсацію по догляду за непрацездатною особою. Крім того, непрацездатна ОСОБА_4 1936 року народження отримує пенсію.

Крім того, позивач не надав суду жодних доказів того, що він ніде не працює (трудової книжки тощо) і має мінливі доходи. Також, ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану в межах Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, яка також приносить йому дохід (орендна плата або в разі самостійного обробітку прибуток).

Також, позивач не надав суду доказів проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім`єю з батьком та перебування їх на його утриманні.

Вважає, що суд ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Відповідь на відзив

У відповіді на відзив, що надійшов від ОСОБА_1 останній вказав до доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги, що приведені у відзиві ОСОБА_2 є необгрунтованими.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач надав суду довідку про доходи по догляду за бабусею № 6644, з якої вбачається, які саме доходи має позивач. За рік для догляду за непрацездатною ОСОБА_4 ОСОБА_1 отримує 404 грн. 76 коп.

Довідку про доходи за першу половину 2020 року надано не було з підстав запровадження карантину. Оскільки позивач проживає в селі, тому жодне підприємство, установа, організація там не працює, доходи ОСОБА_1 були мінливими і жив він фактично від селянського господарства.

Посилання ОСОБА_2 про те, що діти позивача від іншого шлюбу зареєстровані не за його місцем проживання не звільняють останнього від обов`язків від їх утримання. До того ж він мешкає з дітьми без реєстрації та надає їм увагу та утримання по необхідності.

Вважає, що відзив на апеляційну скаргу не містить обгрунтованих мотивів для визнання доводів апеляційної скарги невмотивованими, тому просив рішення суду скасувати, задовольнивши вимоги апеляційної скарги та відмовивши у прийнятті доводів, приведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частки від заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25 жовтня 2019 року, позивач починаючи з січня 2019 року до часу звернення до суду з позовом аліменти не сплачував. Перед зверненням з позовом до суду, позивач відразу погасив заборгованість в сумі 30 087 грн. 60 коп.

Крім того, судом також встановлено, що згідно рішення Березнегуватського УСЗН від 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 призначено компенсацію по догляду за непрацездатною особою.

З довідки Виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 29 жовтня 2019 року № 434 вбачається, що ОСОБА_1 доглядає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, з свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 9) та серія НОМЕР_2 (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьком дітей у свідоцтвах про народженнях записаний ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що спір між позивачем та відповідачем виник з приводу зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Позивач мотивував доводи своєї позовної заяви (а.с. 1-4) та доводи апеляційної скарги (а.с. 107-112) тим, що він погоджується сплачувати аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що визначені рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2010 року, однак просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму, що буде відповідати 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з подальшою їх індексацією в залежності від зміни прожиткового мінімуму, що буде визначений ЗУ «Про державний бюджет».

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги мотивовані зміною матеріального та сімейного становища платника аліментів, оскільки на даний час він має на утриманні непрацездатну особу, ОСОБА_4 , яка приходиться йому бабусею, а також має на утриманні двоє дітей від іншого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які також перебувають на його утриманні.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст.. 182 СК України при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний дотримуватися справедливого балансу інтересів обох сторін та виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини.

Підставами для зміни розміру стягнутих аліментів позивачем зазначено: погіршення його матеріального стану, а також те, що на його утриманні перебуває непрацездатна особа та двоє дітей від іншого шлюбу.

Позивач є працездатним, будь - яких захворювань не має.

Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Ч.1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального та сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.

Така ж позиція викладена у висновках Верховного Суду від 24 лютого 2020 року під час розгляду справи № 539/3532/18 та від 11 березня 2020 року під час розгляду справи № 759/10277/18 в яких зазначено, що право вимагати зміну способу присудження аліментів належить виключно одержувачу аліментів, а не їх платнику. Платник аліментів може заявити вимогу про зміну способу аліментів, і така вимога підлягає задоволенню, якщо в судовому засіданні одержувач аліментів не заперечуватиме й повністю погодиться на зміну способу стягнення аліментів.

Суд першої інстанції під час розгляду справи правильно врахував, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2010 року аліменти присуджено стягувати у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

В прохальній частині позовної заяви (а.с. 3) ОСОБА_1 просив змінити спосіб стягнення з частки на тверду грошову суму з подальшою індексацією стягнення.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 32-34) та відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 122-123) ОСОБА_2 , яка являється одержувачем аліментів категорично заперечила проти позовних вимог ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів.

Тому, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог визнається апеляційним судом правильним, оскільки відповідач, як одержувач аліментів не погоджується на зміну способу їх стягнення.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на зміну матеріального та сімейного стану, а саме утримання непрацездатної особи та двох дітей від іншого шлюбу, в даному випадку не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки в разі доведення своїх доводів, позивач (за відсутності згоди отримувача аліментів) наділений правом заявляти вимогу про зменшення розміру аліментів у частці від свого заробітку (доходу), а не заявляти вимогу про зміну способу їх стягнення з частки на тверду грошову суму.

Відповідно до ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач категорично заперечувала такі вимоги, заявлені в позовній заяві.

Ч. 3 ст. 181 СК України чітко передбачено, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом в даному випадку (за встановлених обставин заперечення відповідача) не наділений.

Хоча суд першої інстанції і вдався до оцінки доказів позивача щодо доведеності та спростування доводів позовних вимог, однак в мотивувальній частині рішення правильно зазначив, що ОСОБА_1 міг заявляти вимоги про зміну (зменшення) розміру аліментів, а не про спосіб їх стягнення, врахувавши заперечення відповідача щодо такої зміни способу стягнення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвали рішення, яке відповідає закону.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ).

Повний текст виготовлено 16 липня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко