30.01.2020 227/5278/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хоменко Д.Є.

за участю

секретаря судового засідання Дзюба Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Добропільської міської ради Донецької області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропільської міської ради Донецької області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свій позов обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вони сумісно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , де позивач мешкає і по теперішній час. Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за вищевказаною адресою, а також земельна ділянка, яка була надана для обслуговування та експлуатації будинку з господарськими побудовами. Власником усього був батько позивача, гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті батька спадщину прийняла мати позивача, але за своє життя так і не оформила спадкові права. Позивач зазначає, що є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має, мати за своє життя заповіт не складала. Для оформлення спадкових прав позивачу необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання разом з матір`ю на момент її смерті, оскільки нотаріусом було відмовлено в оформлені свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець та спадкодавець зареєстровані по різним адресам. Тому ОСОБА_1 просить встановити факт того, що він постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, але в матеріалах справи мається заява від 16.12.2019р., про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, довіряє представляти свої інтереси адвокату Акульшиній В.Д.

Представник позивача, адвокат Акульшина В.Д. в судове засідання також не з`явилась, належним чином була повідомлена про місце, день та час розгляду справи, через канцелярію суду надала письмову заяву від 21.01.2020 року, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Добропільської міської ради Донецької області теж не з`явився у відкрите судове засідання, 10.01.2020 року надавши до суду заяву, про розгляд справи у її відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 в позові зазначив, що померлі ОСОБА_2 є його матір`ю, а ОСОБА_3 батьком.

З матеріалів справи встановлено, що позивач та його померлі батьки мають різні прізвища, у позивача « ОСОБА_4 », а у батьків « ОСОБА_5 », відповідно до копій свідоцтв про їх смерть (а.с.9, 10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.1964 року Добропільським міським ЗАГС та заповненого російською мовою, батьками « ОСОБА_6 є « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_7 » (а.с.12).

З копії паспорта позивача, виданого на ім`я ОСОБА_1 , а саме другої сторінки вбачається, що його прізвище російською мовою зазначено як « ОСОБА_5 » (а.с.4).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №855/02-31 від 07.10.2019 року, приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. не піддавала сумніву, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є матір`ю та сином (а.с.20).

Таким чином, суд переконався, що при переведенні прізвищ позивача та його батьків з російської на українську мову було допущено помилку, тому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є сином померлої гр. ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого 08.07.2006 року відділом РАЦС по м.Добропілля Добропільського МУЮ Донецької області, актовий запис №332, гр. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 79 років (а.с.10).

Мати позивача гр. ОСОБА_2 також померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 14.12.2012 року відділом державної РАЦС по м.Добропіллю Добропільського МУЮ у Донецькій області, актовий запис №501 (а.с.9).

Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та надвірними побудовами, а також земельна ділянка, що була надана для обслуговування і експлуатації вказаного будинку. Вказане майно ОСОБА_2 набула у власність після смерті чоловіка, батька позивача гр. ОСОБА_3 .

Згідно договору від 13.08.1957 року, про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності, виконком Добропільської міської ради надав гр. ОСОБА_3 земельну ділянку для забудови будинку в АДРЕСА_1 (а.с.14, 15).

Довідкою ТОВ «Добропільське БТІ» №266 від 10.12.2019 року, про наявність нерухомості встановлено, що ОСОБА_3 володіє на підставі права власності будинками в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (а.с.16).

Позивачу була надана довідка з відділу містобудування та архітектури Добропільської міської ради №09/12/19-2 від 09.12.2019 року про те, що житловий будинок, який належав гр. ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 має поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю №801 від 30.01.1997 року, гр. ОСОБА_3 , який мешкає в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Добропільської міської ради народних депутатів №22/2 від 22.01.1997 року, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0633 Га в м.Добропілля, для обслуговування та експлуатації житлового будинку та господарських будівель (а.с.18).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дійсно після смерті батьків позивача залишилась спадщина у вигляду житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що виділялась для будівництва та обслуговування зазначеного будинку.

Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про бажання прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, але постановою приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. №855/02-31 від 07.10.2019 року йому було відмовлено, оскільки останній пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців, встановлений ст.1270 ЦК України, а також спадкоємець та спадкодавець зареєстровані по різним адресам. Фактично не підтверджується, що позивач на момент смерті матері (час відкриття спадщини) проживав разом з нею.

10.10.2019 року позивачу була видана довідка від голови квартального комітету ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 , 1929р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , з березня 2012 року та на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час ОСОБА_1 продовжує проживати за вказаною адресою (а.с.21).

Актом ПП «ДРЕС «Південний» №460 від 12.12.2019 року при опитуванні мешканців будинку АДРЕСА_4 встановлено, що ОСОБА_1 , 1964р.н. за адресою реєстрації: АДРЕСА_5 не мешкає з весни 2012 року (а.с.22).

В судовому засіданні 21.01.2020 року була допитана в якості свідка гр. ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що знає позивача приблизно 30 років як сусіда, який проживав в будинку по АДРЕСА_6 ), знаходяться АДРЕСА_7 дружніх стосунках. В 2012 році він мешкав в будинку АДРЕСА_8 ) разом з матір`ю, яка хворіла. Пояснювала, що вона як медичний працівник надавала допомогу матері позивача, відвідувала кожний день по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підтверджує той факт, що на момент смерті ОСОБА_2 позивач мешкав разом з матір`ю.

Гр. ОСОБА_10 також був допитаний в судовому засіданні 21.01.2020 року та пояснив суду, що знає позивача з 2008 року, ОСОБА_1 є його сусідом через паркан, його мати померла в 2012 році, а позивач їй постійно допомагав. Зазначив, що ОСОБА_1 мешкав з матір`ю приблизно з 2011 року, постійно бачив останнього, хоча знає, що позивач зареєстрований за іншою адресою. Інших родичів позивача не бачив. Підтвердив той факт, що позивач ОСОБА_1 мешкав разом з матір`ю з 2011 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із суті позовної заяви, встановлення факту постійного сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачу необхідно для реалізації свого права на спадкове майно.

За змістом ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦПК України).

Як вбачається із абз.1,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на підтвердження його проживання разом з матір`ю, тобто із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме: показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; довідка голови квартального комітету від 10.10.2019 року, Акт ПП «ДРЕС «Південний» №460 від 12.12.2019 року.

Таким чином, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні від 21.01.2020 року, врахувавши показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.328, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 247, 258, 263 265, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Добропільської міської ради Донецької області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (і.п.н. НОМЕР_2 ) постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково шляхом подання письмової апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Д.Є. Хоменко