Справа № 754/5532/19
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря судових засідань - Чехун Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про примусове проникнення до житла боржника , -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року приватний виконавець ВО м. Києва Ляпін Д.В. звернувся до суду із вищевказаним поданням, в якому просить суд надати дозвіл примусово проникнути до житла ОСОБА_1 , Ѕ частина якого належить їй на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржнику та на які можливо звернути стягнення. В обґрунтування підстав звернення до суду з даним поданням приватний виконавець посилається на те, що у його провадженні перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 754/5532/19 від 30.10.2018, виданий Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» боргу у розмірі 135117,59 грн. Під час виконавчого провадження було з`ясовано, що боржнику на праві власності належить Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою боржник значиться зареєстрованою. Постановою приватного виконавця від 11.11.2019 року було накладено арешт на нерухоме майно боржника. Постановою приватного виконавця від 12.11.2019 року було накладено арешт на рухоме майно боржника - транспортний засіб «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , а також, винесено постанову про розшук майна боржника, однак майно боржника на даний час не розшукано. Іншого майна за боржником не зареєстровано на праві власності. Боржник ігнорує законні вимоги приватного виконавця та до виконавця не з`являється, під час виходу приватного виконавця за місцем мешкання боржника, двері квартири боржник не відчинила, про що було складено відповідний акт від 20.12.2019 року та винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заборгованість за кредитним договором № від 24.07.2017 року в загальному розмірі 133 120 грн. 78 коп., а також суму понесених судових витрат в розмірі 1 996 грн. 81 коп. (а.с. 52-59).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року було внесено виправлення до рішення суду від 07.08.2019 року, в частині зазначення по батькові відповідача по справі (а.с. 83, 84).

Вказані вище судові рішення набули чинності, у зв`язку з чим позивачу було видано виконавчий лист.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. перебуває виконавче провадження № 60556564 щодо примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва № 754/5532/19 від 30.10.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заборгованість за кредитним договором № від 24.07.2017 року в загальному розмірі 133 120 грн. 78 коп., а також суму понесених судових витрат в розмірі 1 996 грн. 81 коп.

Судом встановлено, що право власності на Ѕ частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 .

Встановлено, що приватний виконавець здійснював вихід за вищевказаною адресою, однак двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт приватного виконавця.

Згідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Також, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного (приватного) виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Однак, відомості про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, які б направлялися на її адресу, зазначену у виконавчому документі, в матеріалах подання відсутні, а також відсутні дані про направлення боржнику будь-яких повідомлень та викликів приватного виконавця.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на неї зобов`язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439, 260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про примусове проникнення до житла боржника у справі № 754/5532/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Панченко