Справа N 2/325/24/2020
325/2119/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2020 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Васильцової Г.А.
секретарі: Міняйло А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Приазовської районної держаної адміністрації Запорізької області,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 01 березня 2013 року вона з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суд 30.07.2014 року. Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_3 . Після народження сина в родині почали виникати сварки, стосунки погіршилися, і тому з початку літа 2013 року вони фактично припинили подружні стосунки, та почали проживати окремо. З цього часу батько зовсім не цікавиться про дитину, не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує. Рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на утримання дитини. На даний час у ОСОБА_2 наявна заборгованість за несплату аліментів у розмірі 101000,00 гривень. Таким чином, з вересня 2013 року по жовтень 2019 року ОСОБА_2 жодного разу не поцікавився дитиною, не спілкувався з сином, матеріальної допомоги не надавав, участі в вихованні дитини не приймав. За таких обставин просить її позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, та зобов`язано Орган опіки та піклування Приазовської районної держаної адміністрації Запорізької області надати письмовий висновок щодо вимог ч. 5 ст. 19 СК України.
Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 10 січня 2020 року за клопотанням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Органу опіки та піклування Приазовської районної держаної адміністрації Запорізької області розгляд справи був відкладений.
27 січня 2020 року на адресу суду надійшов висновок комісії питань захисту прав дитини Приазовської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав.
Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило.
В судове засідання позивачка не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач повторно у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності представника.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 9).
Згідно довідки з місця проживання /а.с. 10/ ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до психолого педагогічної характеристики на ОСОБА_3 учня 1-Г класу ЗОШ № 15 /а.с. 11/, виханням сина займається мати ОСОБА_1 , яка приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини. Батько дитини контактів зі школою не підтримує, зі слів матері вихованням дитини не займається.
Комісія з питань захисту прав дитини при Приазовській райдержадміністрації своїм висновком № 01-34/064 від 24.01.2020 року вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 150 ч. 1СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.
Статтею 155 ч. ч. 1 та 2 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Таким чином, оглянувши всі надані докази, як по одинці так і в сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно батько малолітньої дитини - відповідач по справі, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та розвитку дитини, які передбачені вимогами ст.. 150 СК України.
Крім того, суд визнає винною поведінку батька, визнає свідоме нехтування батьком своїх обов`язків, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не приймає участі у підготовки до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Ухилення відповідача від виховання дитини суперечить її інтересам, перешкоджає її нормальному вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім`ї.
Змінити поведінку батька в даному випадку і в даний час у кращий бік не можливо.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що захист прав малолітньої дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав є виправданим і таким, що відповідає інтересам дитини.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 171, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 209, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Приазовської районної держаної адміністрації Запорізької області, задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення, апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 29.01.2020 року.

Суддя: Г.А.Васильцова