КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/9710/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Пінкевич Н.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути неустойку в розмірі 70 000 грн та судові витрати.

Посилається на те, що між ним та відповідачем укладено договір про сприяння на укладення Договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення. За даним договором відповідач зобов`язався вчинити дії для укладення між ОСОБА_5 та ПАТ «Київводоканал» договору про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення до житлового будинку, який належить позивачу на праві власності та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір є безоплатним, термін виконання - до 01 жовтня 2016 року. У подальшому відповідач через неможливість виконання договору направляв позивачу для підписання додаткову угоду до договору щодо продовження терміну дії договору до 01 січня 2017 року, але даний договір не виконаний і станом на дату звернення до суду. Умовами договору сторонами погоджена пеня в розмірі 70 000 грн. за не укладення договору про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення до житлового будинку. Відповідач не виконав в передбачений строк свої зобов`язання за договором, тому за умовами договору зобов`язаний сплатити пеню.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 а подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Посилається на те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, так як сторонами встановлено, що строк дії договору до 01.10.2016 року. Судом не враховано, що положеннями п.3.2 договору передбачено порядок виконання умови щодо стягнення пені, а саме: сплата неустойки здійснюється шляхом передачі готівкових коштів позивачу на його вимогу протягом 10 календарних днів з моменту пред`явлення вимоги, а не закінчення строку дії або строку виконання договору. Строк на виконання зобов`язання минув, відповідач зобов`язання не виконав, обгрунтованих доказів неможливості виконати зобов`язання не надав, що само по собі не є підставою для звільнення відповідача ні від виконання зобов`язання в натурі, ні від сплати неустойки. Крім того, в п.4.2 договору сторони визначили, що цей договір є чинним до повного його виконання.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом. Про порушення умов договору та неможливість його виконання у погоджені строки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 був обізнаний з часу отримання додаткової угоди, тому право на отримання неустойки виникло у нього після настання строків виконання договору - 01 жовтня 2016 року. Доказів того, що сторонами був погоджений інший строк виконання договору матеріали справи не містять та позивачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що 01 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про сприяння на укладення Договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення (а.с.8-9).

Предметом даного договору є врегулювання сторін щодо укладення ОСОБА_1 договору про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення до житлового будинку, що перейшов у власність ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 жовтня 2015 року.

Згідно п.2.1 договору ОСОБА_3 зобов`язаний всіляко сприяти ОСОБА_7 щодо укладення договору про надання послуг на постачання холодної води та водовідведення до житлового будинку. Результат сприяння - укладення ОСОБА_3 з ПАТ «Київводоканал» договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення до житлового будинку. Термін на укладення договору - один рік з моменту підписання цього договору (до 01 жовтня 2016 року).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що у вересні 2016 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_1 листа, вказавши, що на виконання умов договору він отримав всі необхідні для підписання договору документи, але по незалежним від нього обставинам, пов`язаним з бюрократією, підписання договору про надання послуг затягується,тому пропонував укласти додаткову угоду, якою продовжити термін на укладення договору з ПАТ «Київводоканал» на три місяці - до 01 січня 2017 року.

Оскільки даний лист з додатковою угодою надано суду самим позивачем, який не заперечував обставин щодо пропозиції відповідача подовжити строки виконання договору, тому суд дійшов висновку, що позивач був обізнаний про наявність перешкод з боку відповідача. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення позивача чи ним був погоджений даний термін, чи перевірялись ним причини такого затягування, чи відмовив він ОСОБА_3 у підписанні такої угоди, яким чином між ними у подальшому погоджувався термін виконання, тощо.

Відповідач у своєму відзиві вказав, що додаткова угода не була підписана та згода на продовження терміну не була надана.

Позивач надав суду вказанудодаткову угоду також без його підпису.

За встановлених обставин, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 знав про неможливість виконання укладеного договору із ОСОБА_3 у погоджені строки з кінця вересня 2016 року.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідностатей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що згідно п.3 договору від 01 жовтня 2014 року у разі недосягнення зазначеного у п.2.1 цього договору результату, тобто якщо через рік після укладення цього договору, ОСОБА_3 не будуть виконані погоджувальні роботи, та підготовлено до підписання ОСОБА_1 договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення до житлового будинку, ОСОБА_3 зобов`язується сплатити неустойку на користь ОСОБА_1 у сумі70 000 грн.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна заява застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. У разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 заявив про застосування строків позовної давності.Позивач причини пропуску строку суду не пояснив, не заявив клопотання про його поновлення із зазначенням поважних причин пропуску. Позивач знав та міг дізнатись про порушення умов договору, оскільки у встановлений строк з ПАТ «Київводоканал» договір не був підписаний.

Враховуючи, що про порушення умов договору та неможливість його виконання у погоджені строки зі сторони ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 був обізнаний з часу отримання додаткової угоди, суд дійшов вірного висновку, що право на отримання неустойки виникло у нього після настання строків виконання договору - 01 жовтня 2016 року. Доказів того, що сторонами був погоджений інший строк виконання договору матеріали справи не містять та позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що згідно п.3.2 договору сплата неустойки здійснюється шляхом передачі готівкових коштів позивачу на його вимогу протягом 10 календарних днів з моменту пред`явлення вимоги, а не закінчення строку дії або строку виконання договору, колегія суддів не приймає до уваги.

Законодавством чітко визначено, що до вимог про стягнення неустойкизастосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права.

Судом вірно встановлено, що у вересні 2016 року позивач знав про порушення виконання відповідачем умов договору, а тому саме з цього часу він міг звернутися до відповідача з вимогою про стягнення неустойки за договором.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, з вимогою про стягнення неустойки внаслідок неналежного виконання договору ОСОБА_1 до ОСОБА_3 не звертався, а з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 27.09.2019 року, тобто через три роки з моменту коли він дізнався про порушення його права.

Доказів про погодження сторонами збільшення строку позовної давності щодо стягнення неустойки, шляхом укладення договору, матеріали справи не містять та позивачем не надано ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду.

Доводи апеляційної скарги, що згідно п.4.2 договору цей договір є чинним до повного його виконання, а виплата неустойки в даному випадку не прив`язується до строку виконання умов договору, а пов`язана з подачею вимоги, форма якої може прирівнюватися до позовної заяви, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду щодо застосування строку позовної давності та не впливають на законність рішення суду.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 липня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.