Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря судового засідання Черноусова В.С., позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому вказала, що з вересня 2014 року по квітень 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою. Відповідач проживає окремо. 21 травня 2018 року рішенням суду були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. Однак вказує, що їх дитина постійно хворіє, а коштів, отриманих від відповідача в рахунок сплати аліментів не вистачає на придбання ліків. Починаючи з серпня 2019 року по теперішній час син постійно хворіє та йому виставлений діагноз: хронічний ринофарингит, хронічний аденоїдит ускладнений хронічним серйозним середнім отитом, що підтверджується відповідними консультативними висновками спеціалістів. Дитина потребує постійного лікування, так як зазначені захворювання призвели до затримки мовного розвитку, постійно закладеного носу та туговухості. У зв`язку із цим позивачка з дитиною зверталась до лікарів, проходила обстеження, призначене лікування, купувала ліки, загальна вартість яких складає 10595,06 гривень, що підтверджується касовими чеками та відповідними виписками руху грошей по рахунку. Посилаючись на положення статей 7, 185 Сімейного кодексу України, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на дитину в сумі 5297,53 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, додатково зазначила, що в добровільному порядку з відповідачем вона не змогла дійти згоди щодо лікування сина, який потребував невідкладного діагностування та лікування наявного у нього захворювання аденоїдів та слуху, у зв`язку із чим у дитини розвинулось неврологічне захворювання та затримка речового апарату. Для цього вона в 2019 році зверталась за консультаціями до ЛОР лікарів в місті Маріуполі та місті Одеса, проходила необхідні обстеження, купувала призначені лікарями ліки, здавала аналізи. До відповідача вона зверталась із проханням сплатити половину витрат, але він був за кордоном.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказував, що після розлучення та до серпня 2019 року він не бачився з дитиною та перебував за кордоном. З серпня по грудень 2019 року також був за кордоном. Позивачка зверталась до нього з приводу необхідності лікування дитини та понесення додаткових витрат на це. Відповідач погоджувався компенсувати половину всіх витрат, але пізніше. Однак на даний час позивачка не дає йому можливість бачитися із дитиною та оскільки його права на спілкування з дитиною порушуються, тому він не повинен нести заявлені позивачкою додаткові витрати. При цьому підтвердив обставини того, що дитина не розмовляє, має затримку речового апарату, проблеми зі здоров`ям та потребує належного лікування. Відвідування позивачкою лікарів та все призначене лікуванні і препарати визнав вірним, але наголошував, що з ним не були заздалегідь погоджені такі дії та належних результатів таке лікування не дало.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 19 вересня 2014 року по 02 квітня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб та рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області про розірвання шлюбу.

В період шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Згідно з судовим наказом, виданим Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області 21 травня 2018 року по справі №624/2258/18, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 02 травня 2018 року.

Також судом були досліджені медичні документи, видані лікарями при обстеженні та лікуванні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також фіскальні чеки та квитанції.

Так, 17 вересня 2019 року позивачка разом із дитиною відвідала в місті Маріуполі ЛОР-лікаря та отримала консультацію, за результатами якої було встановлено діагноз: хронічний аденоїдит, двосторонній хронічний євстахіїт та призначене медикаментозне лікування. Також прийдено емпидансометрію (діагностування слуху).

Згідно квитанції від 17 вересня 2019 року позивачка сплатила за прийм лікаря 250 гривень. Згідно з двома фіскальними чеками від 17 вересня 2019 року на суму 115,95 грн та на суму 499,24 гривень позивачка придбала медикаменти відповідно до призначення лікаря.

З кінця вересня 2019 року по жовтень 2019 року позивачка із дитиною проходила лікування в місті Одеса.

Так, 26.09.2019 року було пройдено бактеріологічне дослідження у дитини; 27 вересня 2019 року зроблено аудіометрію слуху. За вказане обстеження згідно з фіскальними чеками від 25.09.2019 року було сплачено 265 та 350 гривень відповідно.

04 жовтня 2019 року надано консультативний висновок лікаря згідно з яким встановлено діагноз: хронічний ринофарингит, хронічний аденоїдит ускладнений хронічним серйозним середнім отитом. Рекомендовано лікування. За прийом та консультацію лікаря згідно з фіскальним чеком сплачено 250 гривень.

Також 03 жовтня 2019 року в місті Одеса дитиною відвідано логопеда та отримано консультацію, за що згідно банківської виписки з ПриватБанку позивачкою сплачено 300 гривень.

07 жовтня 2019 року в дитячій лікарні ТОВ «КІНД» м.Одеса позивачкою відвідано лікаря невролога та отримано консультацію зприводу виявлених у дитини хвороб: ЗПРР, енцефалопатія на резидуально-органічному фоні. Призначено додаткове обстеження та лікування. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 07.10.2019 року позивачкою сплачено за послуги лікаря невролога 500,00 гривень.

Також в цей же день 07 жовтня 2019 року лікарем нейрофізіологом дитині було проведено електроенцефалографію, за що згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 07.10.2019 року позивачкою сплачено за послуги лікаря 800,00 гривень.

08 жовтня 2019 року в клініці Синєво у дитини були відібрані аналізи крові, загальна вартість даних послуг склала 2012,00 гривень, що підтверджується виставленим рахунком та сплаченим фіскальним чеком.

Крім цього, 21 жовтня 2019 року в дитячій лікарні ТОВ «КІНД» м.Одеса позивачкою відвідано лікаря невролога та отримано консультацію зприводу виявлених у дитини хвороб: затримки речового розвитку, енцефалопатія, синдром сосуди стой дистонії. Призначено значне медикаментозне лікування. За вказані послуги лікаря позивачка сплатила 500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 21 жовтня 2019 року.

Виконуючи призначені лікарями медикаментозні методи лікування відповідно до вказаних письмових консультацій, позивачкою були придбані в аптеках міста Одеса ліки: 29 вересня 2019 року на суму 344,50 гривень та 133 гривні, 04 жовтня 2019 року на суму 252,50 гривні, 42,53 гривні та 485,44 гривні, 22 жовтня 2019 року на суму 692,00 гривні, 13,50 гривень, 594,66 гривні та 599,85 гривень, що підтверджується відповідними фіскальними чеками. Також 04 листопада 2019 року шляхом безготівковому розрахунку позивачкою були придбані раніше призначені медичні препарати на загальну суму 1494,89 гривень, що підтверджується банківською випискою із системи Приват24.

Всього позивачкою були понесені додаткові витрати на лікування дитини в сумі 10595,06 гривень.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених лікуванням хвороби, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Надаючи оцінку представленим сторонами доказам, суд вважає, що позивачкою були надані достатні та переконливі докази, які свідчать про наявність у дитини нетипічних захворювань, які потребують невідкладного діагностування та лікування, що є особливою обставиною для додаткових витрат на дитину. Всі понесені позивачкою витрати на обстеження дитини та купівлю необхідних ліків є нагальними, доцільними та фактично понесеними нею, що власне, також підтвердив відповідач в судовому засіданні.

У зв`язку з чим їх понесення позивачкою є обґрунтованим та ці витрати можна віднести як додаткові у відповідності до вимог статті 185 СК України, оскільки викликані особливою обставиною - захворюванням дитини.

При вирішенні питання розміру участі обох сторін спору у вказаних витратах суд враховує майновий стан позивача та відповідача. Так, позивачка офіційно не працевлаштована, тривалий час сама проживає з дитиною та несе всі витрати по її утриманню. Натомість відповідач має постійний дохід, офіційно працевлаштований на підприємстві на посаді збірник металоконструкцій, інших дітей не має, не одружений, що свідчить про наявність у нього матеріальної можливості сплатити половину понесених позивачкою додаткових витрат на дитину в сумі 5297 гривень 53 копійки.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних із його лікуванням, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5297 гривень 53 копійки, що становить половину від фактично витрачених позивачкою додаткових витрат.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, від сплати яких позивач була звільнена в силу вимог закону, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5297 гривень 53 копійки додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Повні анкетні дані учасників:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов