Справа № 376/102/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Олех Ю.М.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Департамент охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації звернувся в Сквирський районний суд Київської області з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Київської обласної ради від 30 вересня 20210 року № 809-34-V затвердженого Київську обласну програму підготовки лікарських кадрів для лікувальних закладів сільської мережі на 2010-2017 роки, що передбачала навчання студентів в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця за кошти обласного бюджету.

07 червня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (Департамент охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації) та ОСОБА_1 було укладено договір щодо навчання останнього в університеті за спеціальністю «лікувальна справа».

Відповідно до п. 2.2.4. договору позивач має право отримати від відповідача кошти в повному обсязі сплачені за його навчання з урахуванням інфляції та індексації у разі невиконання умов договору та відрахування його з університету за невиконання навчального плану.

Листом від 29 жовтня 2018 року було повідомлено позивача про те, що наказом університету від 26 червня 2017 року № 1983/л-1 відповідача було відраховано з університету за невиконання навчального плану.

У зв`язку з цим, відповідач зобов`язаний відшкодувати кошти за навчання у сумі 74052 гривні.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07 червня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 було укладено договір про співпрацю (а.с. 5-7).

Згідно з п. 2.1.1. договору замовник зобов`язується провести оплату вартості повного курсу навчання учасника в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця на медичному факультеті за спеціальністю «лікувальна справа».

Відповідно до п.п. «а» п. 2.2.4. договору замовник має право отримати від учасника кошти в повному обсязі сплачені за його навчання з урахуванням інфляції та індексації у разі невиконання умов договору та відрахування його з університету за невиконання навчального плану.

Національний медичний університет імені О.О. Богомольця листом від 29 жовтня 2018 року повідомив Департамент охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації про те, що ОСОБА_1 був відрахований з університету за невиконання вимог навчального плану, не здав «Крок-2» наказом від 26 червня 2017 року № 1983/л-1 (а.с. 8-10).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторона позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її часті, тому суд розглядає її за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Сторона позивача на підтвердження своїх вимог надала суду копію договору про співпрацю від 07 червня 2011 року, укладеного між Головним управлінням охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 та лист Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 29 жовтня 2018 року.

Позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати кошти за навчання у сумі 74052 гривні.

Разом з тим, ні договір про співпрацю від 07 червня 2011 року, ні лист Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 29 жовтня 2018 року не містять посилання на вартість навчання в університеті.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження відрахування ОСОБА_1 з Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, зокрема, копії відповідного наказу.

Будь-яких інших доказів стосовно вартості навчання та відрахування відповідача з університету позивачем суду не надано.

Суд вважає, що договір та лист як єдині надані докази на підтвердження заявлених вимог, не є достатньою та безумовною підставою для стягнення з відповідача коштів за навчання.

Фактично розмір суми стягнення (74052 гривні) визначений позивачем лише в тексті позовної заяви та не підтверджується належними доказами.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. 509 ЦК України, 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: