Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/298/20
Провадження № 2/321/251/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.04.2020 смт. Михайлівка
Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Кравченко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Мосієнко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за вказаною адресою, однак з 2008 року в ньому не проживає. Тобто, тривалий час ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 безперервно не проживає, будь-яких дій по її утриманню не здійснює. Позивач зазначає, що маючи намір продати вказану квартиру, вона зіткнулась з перешкодами в оформленні договору купівлі-продажу через реєстрацію в вказаному житловому приміщенні ОСОБА_2 , який більше десяти років в квартирі не проживає. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право на користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.07.2033 року, квартира АДРЕСА_1 , належить: Ѕ частина - ОСОБА_4 , та Ѕ частина - ОСОБА_5 (а.с. 5).
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 , належить: Ѕ частина - ОСОБА_4 , та Ѕ частина - ОСОБА_5 (а.с. 6).
Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 09 квітня 2019 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області померла ОСОБА_4 (а.с.9).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 лютого 2020 року, спадкоємцями на майно ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочка ОСОБА_3 (а.с. 07).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.02.2020 року, власником Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.02.2020 року є ОСОБА_6 (а.с. 8).
Згідно довідки Михайлівської селищної ради від 25 лютого 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований один ОСОБА_2 (а.с. 14).
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання депутата Михайлівської селищної ради від 20 лютого 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_2 , але в даній квартирі не проживає так як фактично проживає за кордоном (а.с.15).
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.
Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Згідно положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 не несе витрат на утримання житла, будь-яких доказів про те, що у відповідача існують перешкоди у користуванні спірним житлом суду не надано.
Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщення є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4-5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 200, 206, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.О. Кравченко