КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Шахової О.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року, постановленої під головуванням судді Осаулова А.А.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" про захист прав споживача, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, стягнення неустойки, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року у зв`язку із невиконанням вимог ухвали від 02 вересня 2020 року щодо залишення позовної заяви без руху, позовна заява визнана неподаною та повернута.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що вимоги ухвали суду від 02 вересня 2020 року про усунення недоліків ним було виконано в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в пій і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "САВ-Дістрибьюшн", який обґрунтував тим, що в магазині, у якому здійснює господарську діяльність зазначене товариство, придбав мобільний телефон, який мав використовуватися у роботі. Через декілька днів вирішив повернути телефон, оскільки не було можливості встановити застосунок для запису телефонних розмов, що було суттєвою вимогою для телефону.

Поряд з цим, продавець відмовив в поверненні товару з посиланням на конкретні причини. Позивач вказує, що необґрунтовані відповіді призвели до порушення його честі та гідності.

Посилаючись на викладені обставини, просив зобов`язати відповідача повернути грошові кошти; стягнути 65000 грн. недоотриманих доходів у зв`язку із неможливістю використання телефону в роботі та втрати роботи; стягнути 100000 грн. моральної шкоди; зобов`язати відповідача сплатити неустойку відповідно до пункту 9 статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів", пеню відповідно до пункту 5 статті 10 цього Закону, суму відповідно до статті 23 цього Закону; зобов`язати відповідача сплатити всю суму за недоброякісну річ; покласти на відповідача всі збитки.

При цьому щодо вимог про сплату неустойки відповідно до пункту 9 статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів", пені відповідно до пункту 5 статті 10 цього Закону, суми відповідно до статті 23 цього Закону зазначив, що оскільки йому не відомо дати ухвалення рішення у справі, то він не може визначити ці суми.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд вказав на такі недоліки:

- позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідачів, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертаються до суду та обґрунтовують свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або обставин, які свідчать на підтвердження дійсної неможливості отримання таких доказів, а також на підставі якої правової норми визначається той спосіб захисту прав, який позивач просить застосувати, тобто, які саме суб`єктивні права позивача порушені, якими саме діями відповідача з приводу даного предмету спору та з якими правовими наслідками;

- не зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- вимоги в пунктах 5-7 прохальної частини позовної заяви не конкретизовані, оскільки не вказаний розмір матеріальної шкоди яка підлягає стягненню, а також не надано розрахунок цих сум.

У відповідь на ухвалу, позивач подав заяву про усунення недоліків, у якій виклав ті самі підстави звернення до суду, а в прохальній частині просив зобов`язати відповідача повернути 10000 грн. вартості телефону; стягнути 30000 грн. недоотриманих доходів у зв`язку із неможливістю використання телефону в роботі та втрати роботи; стягнути 100000 грн. за нервові переживання, стреси тощо, 100000 грн. за приниження честі і гідності; зобов`язати відповідача сплатити неустойку відповідно до пункту 9 статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів", пеню відповідно до пункту 5 статті 10 цього Закону, суму відповідно до статті 23 цього Закону; зобов`язати відповідача сплатити всю суму за недоброякісну річ; покласти на відповідача всі збитки.

06 жовтня 2020 року Шевченківським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що в уточненій позовній заяві (пункти 6-8) позивач цитує статті Закону України "Про захист прав споживачів" без конкретизації розміру матеріальної шкоди яка підлягає стягненню, а також не надає розрахунку цих сум, що свідчить про невиконання вимог ухвали суду від 02 вересня 2020 року в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 175 ЦПК України:

1. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

2. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

3. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

5. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

6. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до частин 1-3 статті 185 ЦПК України:

1. Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

2. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

3. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вимоги у пунктах 6-8 нової редакції прохальної частини, ґрунтуються на частині 9 (позивач вказує, що це пункт статті, але фактично цитує частину) статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів", частині 5 (позивач вказує, що це пункт статті, але фактично цитує частину) статті 10 цього Закону, статті 23 цього Закону.

Згідно із частиною 9 статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Згідно із частиною 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Відповідно до зазначених вимог законодавства, початком періоду нарахування передбаченої неустойки/пені вважається певна дата, яка може бути визначена судом на підставі викладених позивачем обставин справи (дата звернення із заявою про повернення товару, строк, у який продавець мав забезпечити виконання прав споживача). Базою нарахування є вартість товару. Кінцева ж дата пов`язана із припиненням порушення права.

Щодо вимог з посиланням на статтю 23 Закону України "Про захист прав споживачів", то розмір визначеної цією статтею відповідальності є кратним по відношенню до вартості продукції, ціну якої позивач навів у позовній заяві.

Посилання суду на відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, на відсутність визначення конкретних сум станом на дату звернення до суду, не може бути підставою для повернення заяви, оскільки не дає підстав для висновку про те, що позовна заява за формою і змістом не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, при цьому вирішення питання про уточнення позовних вимог можливе у підготовчому засіданні згідно статті 197 ЦПК України, а визначення обсягу доказів, що подаються на підтвердження позовних вимог, належить безпосередньо позивачу.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

О.В. Шахова