справа № 274/1763/20
провадження № 2-о/0274/74/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.04.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В с т а н о в и в :

Заявник, в порядку окремого провадження, звернувся до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 22.03.1999 року Відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому, згідно розпорядження від 15.03.1999 року № 11163. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в вищезазначеному свідоцтві його прізвище зазначено як " ОСОБА_3 ", а в паспорті " ОСОБА_4 ". Орган, який видав свідоцтво відмовив у внесені виправлень. Встановлення даного факту заявнику необхідно для вільного розпорядження своєю власністю.

У судове засідання учасники справи не з"явилися.

Від заявника ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Заінтересовані особи - представник виконавчого комітету Бердичівської міської ради Окунь О.М. та Синицька Л.В. до суду не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення заяви не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву та дослідивши додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва на право власності на житло, виданого 22.03.1999 року Бердичівським Відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому, на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.16).

Згідно паспортних даних , копії посвідчення водія та копії диплома, прізвище заявника зазначено як " ОСОБА_4 " (а.с. 5,15,16).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно рекомендацій, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 «...суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу...».

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що через наявні помилки в свідоцтві про право власності на житло, яке є правовстановлюючим документом, заявник не може вільно розпоряджатися своєю власністю, оскільки помилки, які були допущені при видачі свідоцтва про право власності на житло, перешкоджають реалізації його прав власності.

Окрім того, виправити допущені помилки в свідоцтві про право власності на житло на сьогоднішній день не вбачається за можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, оскільки встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1999 року на квартиру АДРЕСА_1 , в результаті створить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження факту належності правовстановлюючого документу не існує.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273,315-316, 318-319,354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1999 року, видане на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Згідно п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий: Т.М.Вдовиченко