УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

241/1901/19

2/241/102/2020

15.07.2020 року смт. Мангуш

Суддя Першотравневого районного суду Донецької області Демочко Дмитро Олександрович, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Довженко Валерія Івановича про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2020 року до Першотравневого районного суду Донецької області надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Довженко Валерія Івановича про забезпечення позову, в якій останній просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та будинок, який побудований на неї, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної земельної ділянки та будинку.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом спору по даній цивільній справі є земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0220, площею 0,13 га, власником якої є ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці розташований, належаний ОСОБА_1 на праві власності, будинок АДРЕСА_2 . По сусідству з цією земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка, площею 0,13 га, власником якої є ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0240. ОСОБА_2 також є власником будинку, який розташований на даної земельній ділянці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 вересня 2011 року реєстр № 3052, та витягом № 10371049 з Державного реєстру правочинів. На цій земельній ділянці ОСОБА_2 побудувала споруду із порушенням будівельних норм і правил, таким чином, що дана споруда частково розташована на належній позивачу земельній ділянці, згідно висновку № 4/д експертного будівельно-технічного дослідження від 02.07.2019 року, що привезло до заподіяння його будинку пошкоджень. Зазначає, що є підстави вважати, що ця земельна ділянка, а також розміщений на ній будинок, можуть бути відчужені на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того розгляд справи затягується на не невизначений строк, що також потребує вжиття заходів забезпечення.

Розглянувши заявлену вимогу та доводи заявника, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Теж саме передбачено п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено судом, земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0240, власником якої є ОСОБА_2 , не є предметом спору по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди, та, на розсуд суду, не має жодного відношення до позовних вимог, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної земельної ділянки та будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Також, суд вважає, що оскільки земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0240, не є предметом спору по даній цивільній справі, є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , а вжиття даних заходів забезпечення позову буде перешкоджати відповідачу у вільному володінні та користуванні належним йому на праві приватної власності майном, що, на думку суду, є недопустимим, то заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 150, 153, 154, 260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Довженко Валерія Івановича про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.О. Демочко