Провадження № 22-ц/802/383/20 Категорія: 19 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача адвоката Сидун О. С.,

представника відповідача за первісним позовом та третьої особи за зустрічним позовом Луцької районної державної адміністрації Рогатюк Я. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Деркача Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Княгининівська сільська рада, Луцька районна державна адміністрація, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом у даній справі, який мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , і вона є єдиним спадкоємцем після її смерті за правом представлення, оскільки її мама ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,33 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Маяківської сільської ради згідно Державного акту на право власності на землю серії IV № 021532 від 15.10.2002, виданого Маяківською сільською радою та зареєстрованого у Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 809. При оформленні своїх спадкових прав, позивачу стало відомо про те, що на вказану земельну ділянку 24.11.2004 на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 02.11.2004 № 206 виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 127860 на ім`я ОСОБА_1 . У зв`язку з такими обставинами їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гловацькою А. В. від 23.01.2019. З посиланням на норми Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 17, 140, 143, 152, 155 Земельного кодексу України, 316, 319, 321, 386 ЦК України, позивач вважає, що Луцька районна державна адміністрація не мала права видавати Державний акт на право власності на земельну ділянку, належну ОСОБА_3 , на ім`я ОСОБА_1 , а відтак, такий державний акт підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійним вимог щодо предмета спору Княгининівська сільська рада, Луцька районна державна адміністрації про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, який мотивовано тим, що на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 02 листопада 2004 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,38 га для ведення особистого селянського господарства, успадковану ним після смерті його бабусі ОСОБА_5 , яка отримала право на зазначену ділянку як член КСП «Агрофірма «Маяк» відповідно до Сертифікату про право на частку (пай). Після отримання Державного акту про право власності на землю і по даний час користується даною земельною ділянкою. Зазначає, що ОСОБА_3 було помилково видано 15.10.2002 Державний акт про право власності на землю серії IV № 021532 на земельну ділянку визначену відповідно до технічної документації за № НОМЕР_1. Оскільки відповідно до розробленої технічної документації до «Проекту організації території земель колективної власності колишнього КСП «Маяк» та додатку до рішення Маяківської сільської ради від 26 грудня 2001 року № 16/20 за ОСОБА_3 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_2. Як наслідок ОСОБА_3 була користувачем іншої земельної ділянки. А земельною ділянкою, яка належить йому, ніколи не користувалсь ні ОСОБА_3 , ні її спадкоємці. Просить визнати недійсним Державний акт про право власності на землю серії IV № 021532, виданий 15.10.2002 Маяківською сільською радою Луцького району Волинської області на ім`я ОСОБА_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до Луцької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку задоволено. Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 127860, виданий ОСОБА_1 24.11.2004 на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 02.11.2004 № 206, на земельну ділянку площею 2,33 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Маяківської сільської ради, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60. Стягнуто з Луцької районної державної адміністрації (за рахунок бюджетних асигнувань) та ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 768,40 грн, по 384,20 грн з кожного. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійним вимог щодо предмета спору Княгининівська сільська рада, Луцька районна державна адміністрації про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що відповідно до додатків до рішення Маяківської сільської ради за ОСОБА_5 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_1 , в той час як за ОСОБА_3 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_2 . Вказана інформація щодо номеру земельної ділянки, її розміру, місця розташування та відповідності форми ділянки підтверджується листом з доданою технічною документацією Княгининівської (Маяківської) сільської ради від 10.12.2017 № 2111/07.02, відповідно до якої земельна ділянка розміром 2,33 га, яка згідно Державного акта серії Р3 № 127860 належить позивачу за зустрічним позовом та розміщується під номером № НОМЕР_1. При цьому відповідно до графічних матеріалів Державного акту серії ІV № 021532, поданого ОСОБА_2 , земельна ділянка суттєво відрізняється за формою і межами, яка була передбачена ОСОБА_3 згідно рішення Маяківської сільської ради № 16/20 та знаходиться в іншому місці, ніж закріплено за нею згідно такого рішення. Вказане прямо свідчить про те, що Маяківською сільською радою було допущено помилку при видачі державного акту ОСОБА_3 , оскільки дані, визначені Актом (зокрема зображення земельної ділянки, її форма та межі) суперечать рішенню Маяківської сільської ради № 16/20. Разом з тим зображення земельної ділянки у Державному акті серії Р3 № 127860 повністю відповідає тому, що визначено в додатках до рішення Маяківської сільської ради № 16/20 (яким надавалась земельна ділянка ОСОБА_5 ).

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічній позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Сидун О. С. подала відзив на апеляційну скаргу в даній справі в якому вказує, що ОСОБА_6 безпідставно посилається на норми ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 був виданий 15.10.2002 Маяківською сільською радою, в той час як вказаний закон був прийнятий 05.06.2003. Вказує, що ОСОБА_1 не міг претендувати на земельну ділянку площею, що є більша, ніж 0,05 га, оскільки відповідно до рішення від 26.12.2001 № 16/20 (п. 1) вирішено передати у приватну власність земельні ділянки колишнім членам КСП «Агрофірма Маяк» (власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по площах та угіддях згідно з додатками № 1, 2 та схемою розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї)) у додатку № 1 до цього рішення у п. 28 визначено ОСОБА_3 2,38 га, а ОСОБА_5 - 0,05 га (п. 703). Також в відзиві зазначено, що на момент видачі державного акта ОСОБА_1 24.11.2004 спірна земельна ділянка вже була виділена в натурі та належала ОСОБА_3 . Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Деркач Д. В. та представника відповідача за первісним позовом та третьої особи за зустрічним позовом Луцької районної державної адміністрації Рогатюк Я. В. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримали з підстав, що в ній наведені.

Представник позивача адвокат Сидун О. С. апеляційну скаргу не визнала та просила залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з висновку про законність виданого 15.10.2002 Державного акту про право власності на землю серії IV-ВЛ № 021532 ОСОБА_3 , та недійсність державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 127860, виданого ОСОБА_1 , оскільки на час прийняття розпорядження Луцької районної державної адміністрації 02 листопада 2004 року № 206 про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки у власність та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку, був чинним і ніким не скасованим державний акт на цю ж саму земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_3 , спадкоємцем якої є позивач в справі ОСОБА_2 , а при виготовленні документів, які дають право на видачу та реєстрацію державного акту, виданого на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , допущені порушення чинного законодавства, що призвело до порушення права первинно зареєстрованого власника земельної ділянки, проведеної у 2002 році.

З такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції на підставі наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 7). Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 . Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області від 23.01.2019 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів, зокрема Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 20).

Відповідно до рішення Маяківської сільської ради Луцького району від 26 грудня 2001 № 16/17 затверджено Проект організації територій земель колективної власності колишнього КСП «Маяк» (а.с. 108).

Рішенням Маяківської сільської ради Луцького району № 16/20 від 26.12.2001 вирішено передати у приватну власність земельні ділянки колишнім членам КСП «Агрофірма «Маяк» (власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по площах та угіддях згідно з додатком № 1, 2 та схемою розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї), видати державні акти на право приватної власності на землю громадянам Маяківської сільської ради згідно з додатком 1, 2 (а.с. 109, 110-113, 115-116).

Приймаючи рішення 26.12.2001 № 16/20 Маяківська сільська рада Луцького району діяла відповідно до чинного на той час законодавства та в межах наданих повноважень.

Відповідно до протоколу зборів уповноважених власників земельних часток (паїв), які приймають участь у зборах самостійно, колишніх членів КСП «Агрофірма «Маяк», яке реорганізоване в СГТОВ «Маяк» Луцького району, відповідно до Положення про порядок визначення місця розміщення земельних ділянок власників земельних сертифікатів проведено жеребкування серед власників земельних часток (паїв) по визначенню місця розміщення земельних ділянок на Проекті організації території земель колективної власності колишнього КСП «Агрофірма «Маяк» з видачею державних актів на право приватної власності на землю (а.с. 117-120).

Відповідно до додатку № 1 до рішення Маяківської сільської ради від 26 грудня 2001 № 16/20 в Списку колишніх членів КСП «Агрофірма «Маяк» Маяківської сільської ради, які мають право на отримання земельної частки (паю) під № 28 зазначено ОСОБА_3 з номером ділянки за проектом НОМЕР_2.

В подальшому 15.10.2002 Маяківською сільською радою Луцького району ОСОБА_3 видано державний акт про право власності на землю серії IV-ВЛ № 021532, згідно якого у власність останньої було виділено земельну ділянку під номером НОМЕР_1 (а.с. 106).

Крім того, відповідно до Списку колишніх членів КСП «Агрофірма «Маяк» Маяківської сільської ради, які мають право на отримання земельної частки (паю) номер ділянки за проектом НОМЕР_1 визначено ОСОБА_5 .

31 жовтня 2003 року ОСОБА_1 отримав Сертифікат про право на земельну частку (пай) № НОМЕР_4 розміром 2,17 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 від 30.10.2003.

В подальшому 02 листопада 2004 року розпорядженням Луцької районної державної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам» передано у власність у розмірі земельних часток (паїв) для ведення особистих селянських господарства на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) з видачею державного акту на право власності на землю в межах Маяківської сільської ради ОСОБА_1 (а.с. 35-39, 107).

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ні ОСОБА_3 , ні її спадкоємці ніколи не користувались земельною ділянкою право власності на яку оформлено згідно Державного акту серії ІV-ВЛ № 021532 від 15.10.2002.

ОСОБА_1 після отримання Державного акту про право власності на землю серії Р3 № 127860 від 24.11.2004 і на даний час користується спірною земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення.

Вивчивши вказані вище матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до розробленої технічної документації до «Проекту організації території земель колективної власності колишнього КСП «Маяк» та додатку до рішення Маяківської сільської ради від 26 грудня 2001 року № 16/20 за ОСОБА_3 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_2 , а за ОСОБА_5 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_1 , в той час як за ОСОБА_3 було закріплено земельну ділянку № НОМЕР_2 .

Зазначена інформація щодо номеру земельної ділянки, її розміру, місця розташування та відповідності форми ділянки підтверджується листом з доданою технічною документацією Княгининівської (Маяківської) сільської ради від 10.12.2017 № 2111/07.02, відповідно до якої земельна ділянка розміром 2,33 га, яка згідно Державного акта серії Р3 № 127860 належить позивачу за зустрічним позовом та розміщується під номером № НОМЕР_1. При цьому відповідно до графічних матеріалів Державного акту серії ІV-ВЛ № 021532, поданого ОСОБА_2 , земельна ділянка суттєво відрізняється за формою і межами, яка була передбачена ОСОБА_3 згідно рішення Маяківської сільської ради № 16/20 та знаходиться в іншому місці, ніж закріплено за нею згідно такого рішення.

Вказане прямо свідчить про те, що Маяківською сільською радою було допущено помилку при видачі державного акту ОСОБА_3 , оскільки дані, визначені Актом (зокрема зображення земельної ділянки, її форма та межі) суперечать рішенню Маяківської сільської ради № 16/20. Разом з тим зображення земельної ділянки у Державному акті серії Р3 № 127860 повністю відповідає тому, що визначено в додатках до рішення Маяківської сільської ради № 16/20 (яким надавалась земельна ділянка ОСОБА_5 ).

Зазначене підтвердила в суді апеляційної інстанції і представник Луцької районної державної адміністрації Волинської області.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.г ч.1 ст. 81 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Суд першої інстанції не перевірив доводи зустрічної позовної заяви та прийшов до помилкових висновків у справі.

Частиною 1 статті 5 встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права, та встановленим обставинам справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору, сплаченого останнім за подачу зустрічного позову у даній справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2020 року в даній справі скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Луцької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ № 021532, площа 2,38 га, виданий Маяківською сільською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді