Справа № 438/474/19
Номер провадження 2/438/59/2020
У Х В А Л А

про закриття провадження

22 січня 2020 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі судових засідань Гадубяк О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (пров. Несторівський, 3/5 м. Київ, 04053 ) заборгованість по орендній платі в розмірі 4 059 гривень 99 копійок, 521 гривню 85 копійок - пені, 33 гривень 52 копійок - 3% річних та 145 гривень 51 копійок інфляційних витрат (індекс інфляції).

Свої вимоги мотивують тим, що 26 червня 2017 року був укладений договір оренди №1/12-ОР за яким ПАТ «Укрнафта» в особі начальника Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» передав фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 в строкове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення площею 25,25 кв.м. розташованого в будівлі контори цеху капітального ремонту свердловин №2 Нафтогазовидобувного управління «Бориславнафтогаз» за адресою АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що дане провадження слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Звертаючись до суду із цим позовом у квітні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» послалося на те, що 26 червня 2017 року між ним і ОСОБА_2 як підприємцем укладено орендний договір на частину нежитлового пирміщення. Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість.

Судом встановлено, що 17 березня 2017 року ОСОБА_2 зареєстровано та взято на облік як ФОП. 28 січня 2019 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР).

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Як уже зазначалось, звертаючись із цим позовом, позивач просив стягнути заборгованість за договором оренди, укладеним між ним та ФОП ОСОБА_2 .

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (далі - ГК України) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною третьою статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (тут і далі - у редакції, чинній на час припинення ФОП ОСОБА_2 ) передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, оскільки існує спір між публічним акціонерним товариством «Укрнафта» до ОСОБА_2 саме як суб`єктом господарювання і цей спір пов`язаний зі здійсненням останнім підприємницької діяльності, суд вважає що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 20 ГПК України, ст. 19, ч. 2 ст. 247, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити.

Роз`яснити позивачу про право на звернення із відповідними позовними вимогами в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 27 січня 2020 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш