печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Ткаченко Ю.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

. В С Т А Н О В И В:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 17.03.2020 року через канцелярію суду було подано заяву про забезпечення позову, судом отриману 23.03.2020 року, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежилі приміщення з №1 по №4 ( група приміщень № 55 ) ( в літ. А), загальною площею 93,7 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, власник ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ). Суд розглянув заяву у відсутність сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Таким чином, аналізуючи всі обставини справи, з урахуванням того, що позивач просить накласти арешт на спірне майно, а саме: на нежилі приміщення з №1 по №4 ( група приміщень № 55 ) ( в літ. А), загальною площею 93,7 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, власник ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), з урахуванням того, що існує реальна загроза того, що, за будь- яких обставин відчуження вказаного майна без згоди позивача, як співвласника вказаного майна, потягне за собою неправомірний та незаконний продаж всього майна або його частки, вчинення відносно нього будь-яких інших правочинів, що свідчимите про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду , яке може бути ухвалене у даній справі на користь позивача.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково в рамках заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149,150 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину нежилих приміщень з №1 по №4 ( група приміщень № 55 ) ( в літ. А), загальною площею 93,7 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, власник ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), власником якого є ОСОБА_2 , шляхом заборони відчуження вказаної частини об`єкту нерухомого майна.

В іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Визначити строк дії ухвали до 23.03.2023 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва.

Суддя Остапчук Т.В.