ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/34/20 Номер провадження 22-ц/814/1691/20Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., БондаревськаС.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2020 року, постановлене суддею Лизенко А.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

26.12.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.03.2010. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 21.10.2019 становить 40 563,19 грн. та складається із: 27 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 11 155,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 907,77 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.03.2020 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитною заявою №б/н від 16.03.2010 в загальній сумі 27 000,00 грн. станом на 21.10.2019 (заборгованість за тілом кредиту) та 1 278,67 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що стягненню із відповідача підлягає виключно заборгованість за тілом кредиту, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність договірних правовідносин між банком та ОСОБА_1 щодо сплати процентів та штрафів (фіксованої частини та процентної складової).

Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Посилаючись на положення законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про банки і банківську діяльність», «Про електронний цифровий підпис», постанову НБУ №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», якими регламентовано використання спеціальних платіжних засобів платіжних карток, доводить, що на підставі договору №б/н від 16.03.2010 позичальник отримала кредит у розмірі 27 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Просить врахувати практику Верховного Суду України з аналогічними фактичними обставинами. Зокрема, постанову Верховного Суду України від 10.04.2019 у справі №342/180/17, яка містить висновок, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; у постановах від 28.03.2019 по справі №428/2873/17 та від 17.04.2019 у справі №666/388/16-ц, що саме по собі посилання на не ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин; у постанові від 06.02.2018 по справі №755/2720/16-ц Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Посилаючись на позицію Верховного Суду України по справі №415/5971/17 заперечує застосування до спірних правовідносин позиції Верховного Суду, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17.

Вважає, що районний суд, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, оскільки подібні висновки порушують вимоги ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також норми міжнародного права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та штрафів (фіксована частина та процентна складова), апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 16.03.2010 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодилася із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона із ними ознайомлена та згодна./а.с.13/

Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку:https://privatbank.ua./а.с.14/

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/./а.с.15-38/

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 21.10.2019 становить 40 563,19 грн., із яких: 27 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 11 155,42 грн. заборгованість за процентами; 2 407, 77 грн. заборгованість по судовим штрафам./а.с.9-12/

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідачем не дотримано строк виконання зобов`язання, а тому стягненню із неї підлягає заборгованість за тілом кредиту. Підстави для стягнення відсотків та інших штрафних санкцій відсутні, оскільки банком не доведено належними та допустимими доказами повідомлення споживача про такі умови кредитування.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та переоцінки доказів.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на викладені норми матеріального права та враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, яка є обов`язковою для врахування, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України.

Загальні посилання банку на норми національного та міжнародного права таких висновків не спростовують та не звільняють позивача від обов`язку доказування погодження умов кредитування, в частині нарахування відсотків та штрафів, із позичальником відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України.

Наведені норми процесуального права позивачем не дотримано. Наданий ним Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку,з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку.

Також матеріали справи не місять доказів, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву від 16.03.2010, а також, що указані документи на момент отримання відповідачем банківської картки взагалі містили умови щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Не є належними та допустимими доказами, у розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України: по-перше, роздруківка із сайту, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді даної справи; по-друге, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як такий, що містить посилання на загальні умови кредитування у ПриватБанк з обслуговування кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract» та «Універсальна gold». При цьому, анкета-заява б/н, підписана позичальником не містить чітко визначеного виду кредитування, а матеріали справи - доказів обізнаності позичальника із видом кредитування та діючими станом на 16.03.2010 тарифами ПриватБанку.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які позивачем не спростовані, що наявні у справі витяги з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», з поміткою в анкеті-заяві, що про актуальні тарифи можна ознайомитися на офіційному сайті ПриватБанку:https://privatbank.ua, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 16.03.2010 шляхом підписання анкети-заяви.

Наведена банком у апеляційній скарзі практика Верховного Суду України щодо дійсності Умов і Правил таких висновків не спростовує та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується конкретних судових справ і сформована раніше ніж правова позиція Великої Палати, яка має узагальнююче значення та сформована пізніше. А судове рішення по справі №415/5971/17, наведене позивачем в обґрунтування доводів апеляційної скарги, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки таке рішення постановлене судом апеляційної інстанції стосовно конкретних фактичних обставин та не містить мотивів для відступлення від правової позиці Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.07.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська