Справа № 755/6059/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Кондратенко Т.О.

інші учасники справи - не з`явились,

провівши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про розірвання договорів купівлі - продажу нерухомого майна та визнання права власності на майно,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про розірвання договорів купівлі - продажу нерухомого майна та визнання права власності на майно.

Згідно заявлених вимог позивач просила суд: розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_3 , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. 18 січня

2020 року та зареєстрований в реєстрі під №189; розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_3 , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. 18 січня 2020 року та зареєстрований в реєстрі під №190; розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_3 , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. 18 січня 2020 року та зареєстрований в реєстрі під №191; визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення №2-71 (салон краси), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0); визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення №2-1102, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 100,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , загальною площею

88,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15 червня 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кондратенко Т.О. просили прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі, про що подали нотаріально посвідчену заяву позивача, в якій, серед іншого, позивач підтвердила, що наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч.2 ст.256 ЦПК України, їй роз`яснені та зрозумілі.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом частини 2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно положень п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В підготовчому засіданні судом було роз`яснено позивачеві наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, суд пересвідчився в тому, що позивачеві зрозумілі такі наслідки. Також позивач підтвердила, що сторонами у справі та/або будь-якими іншими особами на неї не здійснювалося тиску щодо відмови від позову.

Враховуючи, що відмова від позову є безумовним правом позивача, нею усвідомлюються правові наслідки в разі вчинення такої процесуальної дії, підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін, суд приходить до висновку про можливість прийняття відмови від позову та закриття провадження по справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 200, 206, 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про розірвання договорів купівлі - продажу нерухомого майна та визнання права власності на майно, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали суду складено 22 липня 2020 року.

Суддя: