Справа № 202/412/20
Провадження № 2/202/952/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - Мазанової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у січні 2020 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивач перебував у зареєстрованому з відповідачем шлюбі, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав разом з позивачем до липня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 . У липні 2019 року відповідач прийняла рішення що місцем проживання їх сина буде виключно її місце проживання і забрала сина до себе, при цьому почала перешкоджати спілкуванню позивача з дитиною. Його звернення до колишньої дружини з метою домовитися про час спілкування з дитиною залишаються без відповіді. На неодноразові прохання надати позивачу можливість бачитися з дитиною відповідач відмовляє. Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дітей, а як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати сина, спілкуватися з ним, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які давали підстави вважати, що його спілкування із сином може спричини шкоду не існує. Створення перешкод відповідачем його спілкуванню з дитиною порушує не тільки його права як батька, в першу чергу порушує права та суперечить інтересам сина. Просив суд: зобов`язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди у його спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина: систематичні побачення щодня у робочий тиждень неділі з 17.30 до 20.45 годин; систематичні побачення у вихідні дні без присутності матері ОСОБА_3 з п`ятниці до неділі (починаючи з 17 години 00 хвилин - п`ятниці до часу повернення дитини за місцем проживання матері ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 до 14 годин 00 хвилин - неділі; період короткочасних шкільних канікул - п`ятниця, субота та неділя починаючи з 12 години 00 хвилин неділі, але не пізніше до часу повернення до 15 години 00 хв.; період шкільних канікул влітку - один місяць ( 30 днів) де дитина перебуває за місцем мешкання позивача АДРЕСА_1 , та період новорічних свят; зобов`язати ОСОБА_3 сповіщати ОСОБА_1 про всі заходи, що стосуються стану здоров`я дитини (планові медичні обстеження, лікування тощо), побутового, творчого, учбового процесу дитини, виїзд на відпочинок (з вказівкою міста, назви санаторного або туристичного комплексу, готелю), батьківські збори, поїздки, якщо стало їй відомо заздалегідь, повідомляти письмово про зміну місця мешкання дитини (з вказівкою точної адреси) зміну навчального закладу, погіршення його стану здоров`я та самопочуття, не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, у тому числі і через засоби мобільного зв`язку або інше (відео-зв`язок, скайп,смс - повідомлення тощо).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2020 року, головуючим у справі було визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 20 січня 2020 року позовна заява залишена без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків.

21.02.2020 року ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

24.03.2020 року від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказала, що позовні вимоги визнає частково, оскільки вона не чинить жодних перешкод у спілкуванні позивачу з сином, а запропонований ним спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею не відповідає інтересам дитини, закону і здоровому глузду. Зазначила, що твердження позивача про існуючі перепони у спілкуванні з дитиною є неправдивими і не підтверджуються жодним доказом. Вона ніколи не заперечувала проти участі позивача у вихованні їх сина ОСОБА_5 . Вказала, що місце проживання дитини має бути постійним, без біганини і поспішних втручань у звичне життя дитини, атмосферу поваги до дитини, без надмірних обіцянок і завірянь. Категорично заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення способу участі у спілкуванні та вихованні сина шляхом систематичних побачень щодня у робочий тиждень неділі з 17:30 до 20:45 годин, а також систематичних побачення у вихідні дні з п`ятниці до неділі без неї, ОСОБА_3 , присутності. Вважає, що такі побачення не на користь дитині, оскільки постійні походи та переїзди від батька до матері можуть негативно вплинути на стан здоров`я та поведінку дитини. Тривалість спільного проживання дитини з матір`ю, та прихильне ставлення один до одного та їх стійкий психоемоційний зв`язок не передбачають такої кардинальної зміни середовища, в якому виховувалася дитина, тим паче, що вона не перешкоджає вільному спілкуванню батька з сином. Крім того звернула увагу суду на те, що батько дитини тривалий час проживає з новою сім`єю і вплив та відношення мачухи до пасинка є непередбачуваними, адже для її сина вона стороння особа, стороннім є і син співмешканки. Не заперечує, щоб відповідач спілкувався з дитиною і брав участь у її вихованні, а саме в один із робочих днів приїздив до сина за їх місцем проживання: АДРЕСА_2 , а в вихідний день відвідував з сином парки, дитячі майданчики та інші розважальні установи. А запропонований позивачем час спілкування з сином під час канікул є недоцільним, оскільки унеможливлює вільне планування часу для відпочинку саме на канікулах і це питання вони зможуть вирішити з позивачем цивілізовано між собою в залежності від обставин, які будуть існувати саме на час канікул. Саме таке бажання висловив і їх син ОСОБА_5 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні, позовні вимоги визнали частково та не заперечували щодо спілкування батька з сином щоп`ятниці з 17-00 год. до 19-00 години та щосуботи з 09-00 годин до 20-00 год. без присутності матері. Вказали, що в п`ятницю після 16-00 години та у суботу у дитини не має гуртків, тому в цей час батько може зустрічатися з сином.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування про встановлення порядку побачень батьку ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_5 . Звернула увагу на те, що посилання відповідача на неможливість щоденної зустрічі батька з сином ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 після школи відвідує додаткові заняття, плавання, однак в такому віці гуртки можуть змінюватися по декілька разів на неділю. Батько може забрати дитину зі школи та відвести її на дитячий гурток. Це дуже добре, що обоє батьків бажають дбати про дитину.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року справа №202/6462/17 шлюб між сторонами розірвано.

Як встановлено в судовому засіданні, малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

В судовому засіданні з пояснень сторін та інших матеріалів справи з`ясовано, що з часу проживання дитини з матір`ю, останньою чиняться перешкоди батьку у вільному спілкуванні з малолітнім сином.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до висновку виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 09.06.2020 року №18/5-220 про встановлення порядку побачень батьку ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_5 , встановлено порядок участі таким чином: два рази на місяць, в перший та третій тиждень місяця, з 16-00 год. п`ятниці до 16.00 години неділі з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батькаОСОБА_1 , без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідувати місця та заклади прилежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини; кожен будній день з 17-00 до 19-00 (за погодженням батьків) без присутності матері ОСОБА_3 , в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, природних умов і режиму дня дитини; щорічний спільний відпочинок протягом трьох днів, з 09-00 години першого дня до 19-00 години третього дня у період весняних, осінніх та зимових канікул та період новорічних свят за домовленістю батьків, в місцях помешкання та закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька; щорічний спільний відпочинок протягом одного місяця в один із літніх місяців (за домовленістю батьків) в межах України без присутності матері ОСОБА_3 ; новорічні свята, день народження дитини, день народження батька у парні роки із матір`ю, у непарні із батьком; матері ОСОБА_3 обов`язково повідомляти письмово батька дитини ОСОБА_1 про зміну місця мешкання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зміну навчального закладу, погіршення його стану здоров`я та самопочуття, не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, у тому числі і через засоби мобільного зв`язку або інше (відео зв`язок, скайп, смс- повідомлення тощо).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, що не дають можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну зі сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини та за відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення.

Зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останнього, суд доходить висновку про необхідність визначити ОСОБА_1 , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 .

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало її побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною та визначити позивачу спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини в дні визначені Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 09.06.2020 року №18/5-220, крім святкових днів, оскільки враховуючи вік дитини, сформований режим її життєдіяльності, фактичні взаємовідносини сторін по справі, а також беручи до уваги відсутність підстав для обмеження спілкування будь-якою стороною з дитиною, виходячи з інтересів дитини, на переконання суду саме такий спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною буде відповідати не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, та інтересам самої дитини.

Такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись: ст. ст. 7,19,141, 153,155, 157, 158, 159,171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 141,77,78, 89, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (49081, м.Дніпро, пр.Слобожанський, буд.8) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким чином:

- кожен будній день з 17-00 до 19-00 ( за погодженням батьків) без присутності матері ОСОБА_3 , в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, природних умов і режиму дня дитини.

- два рази на місяць, в перший та третій тиждень місяця, з 16-00 год. п`ятниці до 16.00 години неділі з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька ОСОБА_1 , без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідувати місця та заклади прилежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини.

- щорічний спільний відпочинок протягом трьох днів, з 09-00 години першого дня до 19-00 години третього дня у період весняних, осінніх та зимових канікул та період новорічних свят за домовленістю батьків, в місцях помешкання та закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

- щорічний спільний відпочинок протягом одного місяця в один із літніх місяців ( за домовленістю батьків) в межах України без присутності матері ОСОБА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_3 сповіщати ОСОБА_1 про всі заходи, що стосуються стану здоров`я дитини (планові медичні обстеження, лікування тощо), побутового, творчого, учбового процесу дитини, виїзд на відпочинок (з вказівкою міста, назви санаторного або туристичного комплексу, готелю), батьківські збори, поїздки, якщо стало їй відомо заздалегідь, повідомляти письмово про зміну місця мешкання дитини (з вказівкою точної адреси) зміну навчального закладу, погіршення його стану здоров`я та самопочуття, не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком, у тому числі і через засоби мобільного зв`язку або інше (відео-зв`язок, скайп, смс - повідомлення тощо).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840 грн.80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 17 липня 2020 року.

Суддя Л.П. Слюсар