Номер провадження: 22-ц/813/5561/20
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (треті особи: ОСОБА_2 та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан») на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бескровного Я.В. 17 грудня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що?28 грудня 2018 року у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Crysler 300c, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу Hyundai IX35, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та трамваю, бортовий номер НОМЕР_3 , який належить?КП «Одесміськелектротранс» та яким керував ОСОБА_2 , який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з КП «Одесміськелектротранс». Посилаючись на норми ст.ст.1166,1167,1172,1194 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача у якості матеріальних збитків 24 478,61 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача КП «Одесміськелектротранс» позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позивач не надав доказів того, що він намагався використати своє право задовольнити вимоги про відшкодування шкоди за рахунок страхової компанії.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування матеріальної шкоди - 24 478,61 грн., та у якості відшкодування моральної шкоди - 4 000 грн.

В апеляційній скарзі представник Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Висновок експертного дослідження №6380 від 17 лютого 2019 року не може розцінюватись як належний доказ, оскільки не відповідає вимогам, які встановлені ЦПК України для проведення судової автотоварознавчої експертизи. Так, на думку апелянта пошкодження, вказані у протоколі з місця ДТП, не співпадають із пошкодженнями автомобіля, вказаними у висновку експерта.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ?28 грудня 2018 року о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_2 , керуючи трамваєм по маршруту №18, б/н НОМЕР_3 , по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», н/з НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення, автомобіль «Хюндай» по інерції скоїв зіткнення з автомобілем «Крайслер» н/з НОМЕР_4 , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України».?Вказана обставина встановлена постановою Київського районного суду м. Одеси від 1 березня 2019 року у справі №520/2118/19 (а.с. 9).

Таким чином, встановленим є те, що ОСОБА_2 під час вказаної ДТП керував транспортним засобом, належним відповідачу, та знаходився у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Одесміськелектротранс».

Позивач є власником автомобілю Crysler 300c, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Згідно висновку експерта № 6380 від 17 лютого 2019 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобілю Crysler 300c, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 грудня 2019 року, складає 22 512,61 грн. (а.с. 16 27), при цьому вартість виконання вказаного дослідження склала 1500 грн, які були сплачені позивачем (а.с.8), а вартість повідомлення зацікавлених осіб щодо огляду транспортного засобу позивача та повідомлення страхових компаній про настання ДТП склала (334,00 грн. + 132,00 грн.) 466 грн. (а.с.8 об.,12, 13, 14,), а разом 24 478,61 грн.

Судом першої інстанції також було встановлено, що трамвай б/н 7149 зареєстрований на праві власності за КП «ОМЕТ», а цивільно-правова відповідальність останнього, як власника цього транспортного засобу, була застрахована третьою особою - ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Т-У-У/2018/534 від 01 листопада 2018 року (а.с.60-74) з лімітом страхової відповідальності за заподіяння шкоди життю та здоров`ю третіх осіб 50 000,00 грн. і за завдання збитку майну - 100 000 грн.

Відповідно до умов Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Т-У-У/2018/534 від 01 листопада 2018 року, сума страхових відшкодувань за одним або декількома страховими випадками, що сталися протягом строку дії Договору, не може перевищувати страхову суму (ліміт відповідальності) за Договором. Всі збитки, що перевищують страхову суму або ліміт відповідальності, зазначені в Договорі, відшкодовуються Страхувальником самостійно (п. 10.2 зазначеного Договору).

Згідно листа ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан, надісланого на адресу ОСОБА_1 (а.с. 11), а також страхового акту № Т-У-У/2018/534/4 від 22 березня 2019 року та платіжного доручення № 7250 від 22 березня 2019 року, страхова компанія сплатила на користь ОСОБА_3 , як власника автомобілю Hyundai IX35, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відшкодування за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Т-У-У/2018/534 від 01 листопада 2018 року у розмірі 100 000 грн., тобто у граничному розмірі, передбаченому лімітами відшкодування за умовами вказаного Договору.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу, виник саме у Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», як власника транспортного засобу.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої?експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р.№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Відповідно до пункту 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства, вартість відновлювального ремонту зазначається з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Таким чином, саме відповідач - Комунальне підприємство «Одесміськелектротранс», як власник транспортного засобу, повинно було довести, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тобто, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю роботи як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 знаходився на час ДТП у трудових відносинах з КП «ОМЕТ», то саме останнє і повинно відшкодувати на користь позивача шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних хвилюваннях та стражданнях з приводу пошкодження належного йому майна - автомобіля, порушенні звичайного укладу життя, а тому суд обґрунтовано вважав суму у 4 000 грн. достатньою для відшкодування такої шкоди.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання у апеляційній скарзі представника Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на те, що Висновок експертного дослідження №6380 від 17 лютого 2019 року не може розцінюватись як належний доказ, оскільки пошкодження, вказані у протоколі з місця ДТП, не співпадають із пошкодженнями автомобіля, вказаними у висновку експерта.

Колегія суддів зауважує, що на підставі вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 , працівниками УПП в Одеській області при оформленні дорожньо-транспортної пригоди було зазначено виключно перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП. А для визначення дійсного характеру пошкоджень, які зазнав належний позивачу автомобіль, та для визначення вартості матеріальної шкоди, був складений висновок експерта № 6380 від 17 лютого 2019 року, обґрунтованість якого не спростована апелянтом.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе