22-ц/804/2459/20
2-н-353/2009

Головуючий в 1 інстанції Музика О.М.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Лопатіної М.Ю., Мальцевої Є.Є.

секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 червня 2020 року у цивільній справі № 2-н-353/2009 за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 13 лютого 2009 року №2-н-353/2009, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 12 березня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 13 лютого 2009 року № 2-н-353/2009, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» заборгованості за кредитним договором.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що про існування оскаржуваного судового наказу їй стало відомо лише 25 лютого 2020 року від представника Приморського ВДВС у м. Маріуполі при отриманні усної інформації. 27 лютого 2020 року заявник звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про видачу судового наказу та ознайомлення з матеріалами справи № 2-н-353/2009. Листом від 02 березня 2020 року ОСОБА_1 видана копія судового наказу № 2-н-353/2009 та повідомлено про неможливість ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку зі знищенням таких. Тому днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику. Заявник займається підприємницькою діяльність з 2012 року та про жодні виконавчі провадження відносно її підприємницької діяльності та її майна їй відомо не було.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі № 2-н-353/2009 повернуто заявнику у зв`язку з тим, що до заяви не додано належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Постановою Донецького апеляційного суду від 20 травня 2020 року скасовано ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 березня 2020 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 13 лютого 2009 року № 2-н-353/2009, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» заборгованості за кредитним договором, - повернуто заявнику без розгляду.

З вказаною ухвалою не погодилася заявниця ОСОБА_4 і оскаржила її в апеляційному порядку. Посилалась на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і постановив ухвалу з порушенням вимог процесуального Закону. Просила скасувати ухвалу суду, та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

ОСОБА_4 до суду не з`явилася, повідомлена про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» до суду не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Боржник ОСОБА_3 до суду також не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв`язку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом правильно встановлено, що 13 лютого 2009 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області виданий судовий наказ № 2-н-353/2009, яким стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2007 року № 24961/07-Ф2 у розмірі 5599,54 грн., відшкодування витрат щодо оплати держмита 28 грн., витрати щодо оплати інформаційно-технічного забезпечення 15 грн., а всього 5 642,54 грн.

Листом від 02 березня 2020 року за підписом голови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області повідомлено ОСОБА_1 про те, що цивільна справа № 2-н-353/2009 знищена за строкам зберігання, в архіві зберігається оригінал судового наказу № 2-н-353/2009.

Перевіривши викладені у поданій заяві доводи щодо пропущення боржником строку для подачі заяви про скасування судового наказу, враховуючи, що матеріали цивільної справи № 2-н-353/2009 знищені за строком їх зберігання, що перешкоджає суду перевірити наявність у таких матеріалах підтвердження отримання ОСОБА_1 оскаржуваного судового наказу, а з листа Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області вбачається, що на запит ОСОБА_4 їй видана копія оскаржуваного судового наказу 02 березня 2020 року, суд дійшов правильного висновку про те, що п`ятнадцятиденний строк на подачу заяви про скасування судового наказу нею не порушений, а тому відсутні підстави для його поновлення.

В статті 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

Заявник порушує питання про часткове скасування наказу, а саме: в частині вимог до ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 165 ч. 3 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Частиною 3 статті 170 ЦПК України визначені вимоги до змісту заяви про скасування судового наказу.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Якщо вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором), така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

В заяві ОСОБА_1 зазначила обставини, які свідчать про необґрунтованість вимог стягувача:

- стягнута з неї судовим наказом сума заборгованості не відповідає реальній сумі заборгованості;

- при видачі судового наказу взагалі не перевірено докази наявності заборгованості тому, що заявник їх не надав суду, а суд видаючи судовий наказ посилався лише на умови укладеного кредитного договору.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд помилково вважав, що заявник не зазначив обставини, які свідчать про необґрунтованість вимог стягувача, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Керуючись ст. 379, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 червня 2020 року скасувати і направити справу до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді