Справа № 581/238/20
Провадження № 2/581/103/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В., з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Сумської області

про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

24 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Вказує, що її матері ОСОБА_2 належало право на земельну частку на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 №0134717 від 13 грудня 1996 року.

Розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 9 квітня 2003 року №175 було затверджено технічну документацію для оформлення права приватної власності на землю власниками земельних часток (паїв) із розпайованих земель колишнього КСП «Московське» та отримання ними державних актів, зокрема затверджена технічна документація ОСОБА_2 на земельні ділянки, загальною площею 3,73 га, з яких 3,55 га рілля та 0,18 га сіножаті.

На виконання зазначеного розпорядження 24 червня 2003 року матір позивачки отримала два державні акти на землю, однак лише на ріллю: державний акт серії СМ №188938 - на 2,355 га ріллі (кадастровий номер 010030232), та державний актсерії СМ №156816 - на 1,112 га ріллі (кадастровий номер 010040063), загальною площею 3,467 га.

Після смерті її матері, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на вказані земельні ділянки, яку вона прийняла належним чином, як спадкоємиця за законом.

У 2008 році позивач отримала свідоцтво про право на спадщину та виготовила державні акти на кожну із вказаних земельних ділянок. Лише нещодавно позивач довідалася про те, що взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) її мати отримала лише державні акти на ріллю в двох масивах, а державний акт на сінокоси їй не видавався взагалі.

Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матерів на належну останній земельну ділянку (сінокоси), площею 0,18 га, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, із огляду на відсутність правовстановлюючого документу на вказане майно. Таким чином, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказане нерухоме майно.

За наявності вказаних обставин, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай), розміром 0,18 га (сіножаті), що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 №0134717від 13 грудня 1996 року.

У судове засідання сторони, їх представники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх письмових заявах позивач підтримала позовні вимоги, відповідач визнав позов, обидві сторони просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

13 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 , як члена КСП «Московське» Липоводолинського району Сумської області, виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) (серії СМ №0134717), розміром 3,43 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16 грудня 1996 рокуза № 717 (а.с.7).

Розпорядження Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області від 9 квітня 2003 року №17 5затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Московської сільської ради із розпайованих земель колишнього КСП «Московське», зокрема ОСОБА_2 погоджено видачу державних актів на 3,55 га ріллі та 0,18 га сіножатей, загальною площею 3,73 га (а.с.12-13).

24 червня 2003 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (серії СМ №188938), площею 2,355 га, та державний акт на право власності на земельну ділянку (серії СМ №156816), площею 1,112 га, загальною площею 3,467 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.8).

23 липня 2008 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, на належні матері земельні ділянки, площами 2,355 га (кадастровий № 010030232), та 1,112 га (кадастровий № 010040063) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 9).

13 серпня 2009 року на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯЗ №399503), площею 2,3547 га, та державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯЗ № 399504), площею 1,1118 га, обидві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області(а.с.10-11).

Із листа відділу Держгеокадастру у Липоводолинському районі Сумської області від 18 лютого 2020 року вбачається, що у відділі відсутня інформація про отримання ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,18 га (сінокіс) взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 № 0134717 від 28 листопада 1996 року (а.с.14).

5 лютого 2020 року державний нотаріус Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельник В.О. своєю постановою відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,18 га, яка розташована на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, із огляду на ненадання заявником оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 16).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.п. 16-17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК Українивизначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, судом встановлено, що матір позивача, будучи власником земельної частки (паю) та маючи відповідний сертифікат, частково реалізувала своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю та отримала два державні акти на право приватної власності, у зв`язку з чим сертифікат у неї було вилучено. Однак, за життя вона не отримала державного акту на частину належної їй землі, зокрема на сінокоси, площею 0,18 га. Оскільки сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю, суд вважає цей сертифікат дійсним.

Таким чином, враховуючи прийняття позивачем спадщини після смерті матері та неможливість через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину оформити свої спадкові права через відсутність у неї оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), що належав матері, суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на спірне спадкове майно, а тому її позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай), площею 0,18 га (сіножаті), що належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 №0134717 від 13 грудня 1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Липоводолинська селищна рада Сумської області; вул. Роменська, 10, селище Липова Долина, Сумська область; .

Суддя Д. В. Сізов