Справа № 212/7466/19
У Х В А Л А

21 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Чорного І.Я.,

з участю секретаря судового засідання Поперечної А.С.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1 .

представника третьої особи НБУ ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження у залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО"; третя особа на стороні позивачів: Товариство обмеженою відповідальністю "ВІКТОРІБУС", третя особа: Національний Банк Українипро визнання правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

У підготовчому судовому засіданні представник третьої особи Національного Банку України заявив клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання представник зазначає, що позивачі звернулися до суду та просять визнати припиненими правовідносини за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013, укладеним між ТОВ «ВІКТОРІБУС» та ПАТ «БАНК КАМБІО»; визнати припиненими правовідносини за Договором іпотеки №15/05-2013-10 від 11.05.2013, укладеним між відповідачем, з однієї сторони та позивачами з іншої сторони відповідно. При цьому зазначає, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на правовідносинах, що виникли при укладанні, зміні, розірванні і виконанні Кредитного договору та Договору іпотеки, як правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, що укладений між юридичними особами ТОВ «ВІКТОРІБУС» та ПАТ «БАНК КАМБІО». Відповідно, посилаючись на ст.19, 255 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, Постанови ВПВС у справах № 904/2526/18; 904/2538/18 вважає, що дана справа належить до юриздикції господарського суду, просить провадження по даній справі закрити.

Представник позивачів ОСОБА_1 проти клопотання про закриття провадження заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Додатково зазначив, що дійсно кредитний договір первинно було укладено між юридичними особами, однак відповідно до обставин справи та матеріалів позовної заяви, в подальшому позивачем ОСОБА_5 було виконано умови укладеного між юридичними особами договору та відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України у зв`язку з даною обставиною до позивача перейшли всі права на обов`язки кредитора за основним договором, відповідно на даний час вважає, що спір підсудний саме загальному місцевому суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В вересні 2019 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО"; третя особа на стороні позивачів: Товариство обмеженою відповідальністю "ВІКТОРІБУС", третя особа: Національний Банк Українипро визнання правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до поданого позову позивачі просять, зокрема: визнати припиненими правовідносини за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013, укладеним між ТОВ «Фавор-КР» (яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ВІКТОРІБУС») та ПАТ «БАНК КАМБІО» та інші вимоги, які на думку суду є похідними, а саме визнати припиненими правовідносини за Договором іпотеки №15/05-2013-10 від 11.05.2013 укладеним в забезпечення вищевказаного договору між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інші.

Тобто, спір в даному випадку виник з правовідносин, що виникають в процесі виконання договору, який укладено між юридичними особами.

При цьому, як зазначалося вище, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності так і щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) та від 19.03.2019 у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 ЦПК України Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Оскільки, в даному випадку, спір виник щодо правовідносин, що виникли при виконанні кредитного договору № 15/05-2013, укладеного 07.05.2013 між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «Фавор-КР» (яке в подальшому перейменоване на ТОВ «ВІКТОРІБУС»), укладеного для поповнення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності, тобто між юридичними особами та для здійсненням господарської діяльності, а також щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання - кредитного договору № 15/05-2013, відповідно на думку суду розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

З врахуванням зазначених вище обставин, клопотання представника третьої особи НБУ ОСОБА_2 слід задовільнити, провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО"; третя особа на стороні позивачів: Товариство обмеженою відповідальністю "ВІКТОРІБУС", третя особа: Національний Банк Українипро визнання правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування».

У зв`язку з цим, що провадження по даній цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підлягає закриттю, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову, які були вжиті в рамках даної справи, відтак дані заходи слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 13, 158, 200, 255, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 20 ГПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання представника третьої особи Національного Банку України Лантуха Є.С. задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО"; третя особа на стороні позивачів: Товариство обмеженою відповідальністю "ВІКТОРІБУС", третя особа: Національний Банк Українипро визнання правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2019 по цивільній справі № № 212/7466/19 2-з/212/50/19 у вигляді заборони проведення торгів з відчуження (продажу) активів, що обліковуються на балансі ПАТ «БАНК КАМБІО» в частині, що стосується Лоту № GL16N011181, права вимоги за кредитним договором 15/05-2013 від 07.05.2013 р, а саме проведення торгів нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та накладення арешту на майно, заборони відчуження та заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав (щодо реєстрації, перереєстрації тощо) на наступне нерухоме майно: нежиле приміщення розташоване на 1 поверсі 3-4 поверхового житлового будинку, загальною площею 129,8 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили даною ухвалою суду

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала складена та підписана 21.04.2020 року.

Суддя І. Я. Чорний