РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2669/20

17 грудня 2020 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.09.2006 року у розмірі 17489,97 грн. станом на 20.09.2020 року та судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.09.2006 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну карту. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9500 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що відповідач не виконує зобов`язання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 20.09.2020 року у розмірі 17489 грн. 97 коп. у зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Так у позовній заяві позивач зазначає, що 04.09.2006 року між позивачем і ОСОБА_1 було укладено договір № б/н шляхом підписання Анкети-заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування вказаним кредитом. Згідно, зазначеного договору, відповідач зобов`язався повернути тіло кредиту, погашати проценти за користування кредитом, комісію, пеню та штрафи.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання та встановив кредитний ліміт на картку у розмірі 1000,00 грн., у подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 9500 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що між позивачем і відповідачем було укладено договір шляхом підписання анкети-заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

У заяві від 04.09.202006 року, яка була підписана ОСОБА_1 зазначено, що відповідачка ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами. Вказано, що ОСОБА_1 виражає свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано Заяву , яка підписана сторонами (а.с.26); розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.6-14); Умови та правил надання банківських послугта тарифи (а.с.19-38).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 20.09.2020 року становить 17489 грн. 97 коп. з яких: 15213,70 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 15193,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2276,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредита, стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.09.2006 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи як не від`ємні частини спірного договору.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що позивачем не додано до позову Тарифи, на які позивач посилається, як на обґрунтування позовних вимог.

До позовної заяви додано лише Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та копію наказу банку щодо затвердження Умов ьа Правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву № б/н від 04.09.2006.

Таким чином, представником позивача не доведено, що долучені до позову Умови і Правила надання банківських послуг дійсно являються складовою частиною укладеного 04.09.2006 року між сторонами договору у вигляді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки, останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , в свою чергу позивачем не доведено, що під час підписання Анкети-Заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг .

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про відсутні належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач, підписуючи анкету-заяву від 04.09.2006року, була ознайомлена та надала свою згоду саме на ті конкретні «Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку», на які посилається позивач як докази умов кредитного договору від 04.09.2006 року.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, та без надання підписаних відповідачкою Тарифів, суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 2276,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, оскільки, як зазначено у позовній заяві, зазначені кошти були нараховані відповідно до розрахунків зазначених у Тарифі, який не було надано суду, та Умов та правил надання банківських послуг, однак позивачем не було доведено, що відповідач була ознайомленні і надала свою згоду саме на ці Умови.

Однак, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15213,70 грн., в т.ч.: 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита та 15193,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Так, з розрахунку заборгованості та наданої суду виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_1 знімала кошти з карткового рахунку та користувалася ними.

Суд, вважає за вірне зазначити, що Заява, яка була підписана відповідачем 04.09.2006 року не містить строку повернення коштів (користування ним).

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 року (провадження № 14-131цс19) та від 17.07.2019 року (провадження № 61-13643св18).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 15213,70 грн.

Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. (мінімальний розмір ставки судового збору за подання юридичною особою позову майнового характеру, на день звернення з позовом до суду).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 207, 526, 530, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 76, 77, 79, 80, 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.09.2006 року у розмірі 15213 (п`ятнадцять тисяч двісті тринадцять) гривень 70 копійок станом на 20.09.2020 року, яка складається з наступного:

- 20 грн. 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредита;

- 15193 грн. 70 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати понесені останнім на оплату судового збору в сумі 2102 гривень 00 копійок.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2020 року.

СуддяО. С. Цвіркун