Справа № 755/2713/20
"21" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Виниченко Л.М.,
при секретарі Сіренко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу № 755/2713/20 за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; передачі Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області малолітньої дитини ОСОБА_3 для її подальшого влаштування; стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки від заробітку щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особу або установу в якій буде перебувати дитина, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Позовні вимоги мотивовано тим, що на обліку служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_3 . Батько дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Позивач зазначає, що 19.09.2019 р. до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації звернулась ОСОБА_2 із заявою про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_3 в її сім`ю у зв`язку з тим, що батько дитини помер, а місце проживання матері дитини ОСОБА_1 не відоме. З пояснень ОСОБА_2 відомо, що малолітня ОСОБА_3 з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживала в смт Диканька Полтавської області в будинку, де не було світла, газу та води; батьки дитини зловживали алкогольними напоями, речі та їжу для дитини давали сусіди; в жовтні 2018 р. ОСОБА_4 зателефонував своїй матері ОСОБА_5 з проханням забрати до себе його доньку. ОСОБА_5 забрала малолітню ОСОБА_3 до свого місця проживання: АДРЕСА_1 , де мешкають її донька ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_6 . За час проживання дитини з бабусею ОСОБА_5 та тіткою ОСОБА_2 мати дитини жодного разу не телефонувала та не відвідувала доньку. Місце перебування відповідача не відоме.
Позивач вказує, що за інформацією служби у справах дітей Соледарської міської ради Донецької області ОСОБА_1 не проживає за адресою реєстрації. Мати відповідача ОСОБА_7 в заяві до служби у справах дітей Соледарської міської ради Донецької області зазначила, що з жовтня 2018 року з донькою зв`язок не підтримує, місце проживання останньої їй не відоме. Останнім часом ОСОБА_1 вела асоціальний спосіб життя, не виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини ОСОБА_3 .
За інформацією Диканського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я ОСОБА_4 з 09.02.2018 р. по 18.01.2019 р. перебувала на обліку сімей, що опинились у складних життєвих обставинах з підстав неналежних умов для проживання та виховання малолітньої дитини; батьки дитини не працювали, зловживали алкогольними напоями, через борги в будинку за місцем їх мешкання було відключено газ та світло, сім`я жила за рахунок соціальних виплат, тимчасових неофіційних заробітків ОСОБА_4 та фінансової допомоги, яку надавала мати ОСОБА_4 - бабуся дівчинки. За період перебування сім`ї ОСОБА_4 з 18.04.2018 р. під соціальним супроводом дитину влаштовано до дитячого садочка, погашено борги за комунальні послуги, вагому матеріальну підтримку надавала бабуся дитини. У подальшому батько дівчинки захворів, а мати продовжувала вести легковажний спосіб життя, долею доньки та хворого чоловіка не переймалася. Восени 2018 р. бабуся забрала внучку до себе, а сина влаштувала на тривале лікування.
Позивач зазначає, що малолітня ОСОБА_3 відвідує дошкільний навчальний заклад № 243, дитину до садочка супроводжують ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , дівчинка завжди доглянута, охайна. Мати дитини свідомо усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві держадміністрації надано висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, сторонам та третім особам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи (а.с. 32, 33).
20.03.2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі (а.с. 47, 48).
В судове засідання представник позивача, відповідач, третя особа та представники третіх осіб не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник позивача ОСОБА_8 . та третя особа ОСОБА_2 суду подали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, у заявах зазначили, що позов підтримують у повному обсязі.
Про причини неявки представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації суд повідомлено не було.
Третя особа Орган опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області суду подала заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника та прийняти рішення на розсуд суду відповідно чинного законодавства України.
Відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.
За нормою ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідно положень частини 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного судом 21.04.2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі сторін по справі та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками зазначені: ОСОБА_4 - батько та ОСОБА_1 - мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим 21.09.2016 Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 790 від 21.09.2016 р. (а.с. 9).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 38 років у селі Веприк Полтавської області, про що 02.09.2019 року Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області складено відповідний актовий запис № 326 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 13).
Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 07.05.2018 р. по справі № 529/356/18 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 2 КУпАП, за невиконання обов`язків щодо догляду та створення належних умов для проживання своєї малолітньої дочки, що виразилося в тому що 27.04.2018 р. близько 11 гол. 50 хв. ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання в будинку було брудно, відключені світло, газ, водопостачання, що було виявлено соціальними працівниками в ході проведення перевірки умов проживання малолітньої дитини (а.с. 16-17).
На запит ОСОБА_5 Бахмутським відділом поліції ГУНП в Донецькій області була надана відповідь від 29.07.2019 р. про те, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 в 2017 р. переїхала мешкати до м. Диканьки Полтавської області, що підтверджується письмовими поясненнями бабусі останньої гр. ОСОБА_13 (а.с. 18).
За повідомленням ГУНП в Полтавській області від 08.08.2019 р. на звернення ОСОБА_5 , місце проживання ОСОБА_1 не було встановлено, зі свідчень сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перестали співмешкати (а.с. 19).
За інформацією Диканського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 17.10.2019 року № 01-14/69, сім`я ОСОБА_4 перебувала на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах з підстав неналежних умов для проживання та виховання малолітньої дитини - з 09.02.2018 р. по 18.01.2019 р. ; батьки дитини ніде не працювали, зловживали алкогольними напоями; через борги в будинку за місцем їх мешкання було відключено газ та світло; сім`я жила за рахунок соціальних виплат, тимчасових неофіційних заробітків ОСОБА_4 та фінансової допомоги, яку надавала бабуся дівчинки (мати ОСОБА_4 ). За період перебування сім`ї ОСОБА_4 з 18.04.2018 р. під соціальним супроводом, дитину влаштовано до дитячого садочка, погашено борги за комунальні послуги; вагому матеріальну підтримку надавала бабуся дитини. У подальшому батько дівчинки тяжко захворів, потребував сторонньої допомоги, а мати дитини продовжувала вести легковажний спосіб життя, долею доньки та чоловіка не переймалася. Восени 2018 р. бабуся забрала онучку до себе, а сина влаштувала на тривале лікування. Місце проживання ОСОБА_1 соціальним службам невідоме (а.с. 22).
Відповідно повідомлення Служби у справах дітей Диканської райдержадміністрації Полтавської області від 21.10.2019 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 не проживає з осені 2018 р. і на даний час місце її проживання не відоме. Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01 червня 2018 р. була поставлена на облік служби у справах дітей, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, та 05 лютого 2019 року знята з обліку у зв`язку з виїздом за межі району (а.с. 21).
19.09.2019 року ОСОБА_2 звернулася до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про залишення у її сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим влаштуванням на правах члена сім`ї; прийняття її на проживання до себе в сім`ю до прийняття рішення органом опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві (а.с. 12).
Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації О. Поліщука від 11.10.2019 № 15 тимчасово влаштовано малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в родину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).
У своїх письмових поясненнях від 05.12.2019 року ОСОБА_2 зазначила про те, що вона є рідною тіткою малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з листопада 2018 р. проживає в її родині. У жовтні 2018 р. її рідний брат ОСОБА_4 (батько дитини) зателефонував їхній матері ОСОБА_5 з проханням забрати до себе його доньку. На ОСОБА_4 та ОСОБА_1 неодноразово були скарги до соціальної служби з приводу неналежного утримання їх доньки ОСОБА_3 . Батьки дівчинки постійно зловживали спиртними напоями, речі та їжу для дитини давали сусіди, у будинку де вони мешкали у м. Диканька не було світла, газу та води. Її мати забрала ОСОБА_3 до м. Києва з неналежних умов життя у м. Диканька. За весь час коли дитина живе з ними ОСОБА_1 жодного разу не зателефонувала, донькою не цікавилась, місце перебування її не відоме (а.с. 15-15 зв.).
Із Акту № 280 обстеження умов проживання дитини від 10.10.2019 року, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, убачається, що дитина ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що у квартирі чисто, прибрано, умови проживання дитині створено, дитина забезпечена всім необхідним для життя та розвитку, має окреме спальне місце, одяг взуття, постільні речі, книжки, іграшки. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яка проживає тимчасово (а.с. 23).
Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації О.Поліщука від 02.12.2019 № 13 поставлено на профілактичний облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7 зв.).
Службі у справах дітей та сім`ї Соледарської міської ради Донецької області мати ОСОБА_1 ОСОБА_7 надавала письмові пояснення від 21.01.2020 року, у яких повідомляла, що з жовтня 2018 р. вона з дочкою зв`язок не підтримує, їй не відоме місце знаходження ОСОБА_1 , остання до 2018 р. вела асоціальний спосіб життя, не виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини ОСОБА_3 , вважає, що недоцільно розшукувати ОСОБА_1 та повертати їй дитину (а.с. 26, 27).
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
За повідомленням закладу дошкільної освіти № 243 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.10.2019 р., дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує дитячий заклад з 02 вересня 2019 р., дитину приводять до садочка та забирають ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 24).
Відповідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» від 09.10.2019 р. № 953, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-педіатра амбулаторії ЗП-СМ закладу з листопада 2018 р., на амбулаторний прийом до лікаря та під час відвідування дитини медичним персоналом на дому з дитиною завжди перебувала бабуся, медичний персонал амбулаторії не спілкувався з мамою жодного разу з 2018 р. (а.с. 23).
Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не піклується про доньку, не цікавиться її життям та здоров`ям, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про нехтування відповідача покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню своєї дитини.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У спростування наведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано.
Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Позивач просить передати малолітню дитину ОСОБА_3 третій особі у справі Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області для подальшого влаштування дитини.
Вирішуючи спір у цій частині суд приймає до уваги наступне.
Пунктом 13 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 визначено, що облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. У разі коли батьки дитини або місце їх проживання невідомі, дитина, яка залишилась без батьківського піклування, береться на облік у службі у справах дітей за місцем виявлення дитини або місцем розташування закладу охорони здоров`я, в якому дитину залишили.
Матеріали справи не містять доказів того якою саме службою у справах дітей приймалося рішення, оформлене наказом, про взяття на первинний облік малолітню ОСОБА_3 , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування.
В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд вважає, що в частині позовних вимог про передачу дитини Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Донецької області на опікування до встановлення опіки і призначення опікуна слід відмовити, при цьому для подальшого влаштування дитини ОСОБА_3 слід передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, оскільки саме Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітню ОСОБА_3 поставлено на профілактичний облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах.
Вирішуючи питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно із вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідач у справі є особою працездатного віку, законодавчо на неї покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання своєї дитини, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, та беручи до уваги ненадання відповідачем будь яких доказів на спростування обставин, викладених позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь особи або установи в якій дитина перебуватиме.
За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно положень пункту 14 ч. 2 ст. 3, пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави.
За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішується.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 150, 164, 165, 166, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 65 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 289, 354, 355 ЦПК України суд,-
Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 790 від 21.09.2016 року, зареєстрований Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.
Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для її подальшого влаштування.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи або установи в якій дитина перебуватиме.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20, ідентифікаційний .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20, ідентифікаційний .

Третя особа - Орган опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, адреса місцезнаходження: 84545, Донецька область, м. Соледар, вул. Паркова, 3-А, ідентифікаційний .

Судове рішення складене 21 квітня 2020 року.

Суддя Л.М.Виниченко