Справа № 523/1292/20
Провадження №2/523/2041/20
У х в а л а

"28" січня 2020 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Середа І.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя шляхом виділу в натурі,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м.Одеси суду 23.01.2020р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя неприйнятий в експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_2 ; в порядку поділу спільного майна подружжя виділення в натурі позивачу Ѕ частину вказаного майна відповідно до варіанту, визначеного висновком судової будівельно-технічної експертизи у зв`язку з не можливістю вирішити даний спір в позасудовому порядку.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя прийшов до наступного.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, слід звернути увагу позивача, що ним надано неналежної якості копії: копії паспортів сторін та довідки про ІПН, зміст яких не можливо прочитати, а також роздруківку з ЄДРСР рішення про розірвання шлюбу, а не належним чином завірену копії з відміткою про набрання законної сили,.

Роз`яснити, що у разі надання до суду додаткових документів до позовної заяви та/або уточненої позовної заяви, згідно вимог ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен надати їх копії відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору - згідно наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ роз`яснень у постанові №10 від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах ".

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяви (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до листа Державної казначейської служби України від 21.12.2019р. №12-06-06/22976, з 01.01.2020 р. діятимуть нові рахунки для зарахування податків, зборів та інших платежів, відкриті відповідно до нового Плану рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2013р. №1203, зі змінами та доповненнями, а тому звернуто увагу судів, що кошти, сплачені на рахунки зі старими реквізитами, з 01.01.2020 р. не зараховуватимуться до бюджетів, а повертатимуться платникам, як не з`ясовані надходження.

Таким чином, при отриманні від платників документів, які підтверджують сплату судового збору за подання заяв, скарг до суду, перевіряються зазначені в них реквізити рахунків задля уникнення втрат бюджету.

При перевірці сплати ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя шляхом виділу в натурі, виявлено, що в квитанції про сплату №470080 від 22.01.2020 р., кошти перераховані на рахунок отримуча: 5000, тоді як необхідно було зарахувати на: UA0015009, який також зазначено на сайті Суворовського районного суду м.Одеси (sv.od.court.gov.ua).

Відповідно до п.1.1) ч.2 ст.4 Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем зазначено ціну позову в розмірі 100000,00 грн, однак до позовної заяви не додано докази вартості оцінки 1/2 частки неприйнятого в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_2 , тому у суду відсутня можливість перевірити правильність сплати суми судового збору.

Згідно п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (з урахуванням змін, внесених Постановою ВССУ №10 від 25.09.2015р.), розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача. Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Згідно до п.1.2) ч.2 ст.4 Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, відповідно до вимог ч. 3 ст.6 Закону

ОСОБА_1 заявлено вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя (майнова вимога) та вимога про поділ майна подружжя шляхом виділу в натурі (немайнова).

На підставі викладеного та відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу необхідно надати належної якості копії документів, залучених в якості доказів до позовної заяви, зазначити обґрунтування та докази вартості неприйнятого в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_2 , з урахуванням чого визначити ціну позову (вартість майна, яке вона просить визнати спільною сумісною власністю) та сплатити з урахуванням неї судовий збір за платіжними реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Суворовського районного суду м.Одеси. Крім того, необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

Вищевикладене не дає підставу суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 8, 175, 177, 185, 260,261, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя шляхом виділу в натурі - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 28.01.2020р.

Суддя: