ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

24 квітня 2020 року

м. Харків

Справа № 641/8242/17

Провадження № 22-ц/818/2093/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 січня 2020 року, постановлене суддею Чайкою І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна Групп ЛТД», третя особа - Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна Групп ЛТД» - ОСОБА_2 про скасування наказів про звільнення та прийняття на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив скасувати наказ №1906-1 від 19.06.2017 року про його звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, наказ № 12/09 від 12.09.2017 року про прийняття його на посаду фасадника, наказ №06/11 від 06.11.2017 року про його звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, поновити на посаді фасадника в ТОВ «Афіна Групп ЛТД», стягнути на його користь з ТОВ «Афіна Групп ЛТД» суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 20.06.2017 року по 12.09.2017 року та з 07.11.2017 року по момент постановлення рішення по цій справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 28.03.2017 року він працював на посаді фасадника в ТОВ «Афіна Групп ЛТД». 23.08.2017року, перебуваючи на роботі, впав та отримав виробничу травму. Внаслідок отриманої травми, позивач тимчасово втратив працездатність і на час пред`явлення позову продовжував лікуватись. 17.11.2017 року, коли позивач прийшов за місцем працевлаштування, щоб з`ясувати подальші дії, його повідомили про звільнення та вручили трудову книжку. Позивач також зазначає, що виходячи зі змісту записів в трудовій книжці, він на момент отримання травми не був працевлаштованим у відповідача, проте через три тижні після нещасного випадку його взяли на роботу фасадника, де працювати з травмою руки неможливо. При цьому, як зазначає позивач, він не писав заяв про звільнення його за згодою сторін з 19.06.2017 року та 06.11.2017 року, а накази про його звільнення виносились відповідачем «заднім числом» з метою уникнення негативних наслідків, пов`язаних з нещасним випадком на виробництві.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 січня 2020 року позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги.

Скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не законно застосовано строк позовної давності, оскільки перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строї звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

ОСОБА_3 дізнався про факт незаконного звільнення і наявність наказу №1906-1 від 19.06.2017 р. та наказ № 12/09 від 12.09.2017 р. лише після отримана самої трудової книжки, яка була йому вручена 17 листопада 2017 року.

Крім того, матеріал зазначеної справи не містять жодних доказів, як підтверджують факт отримання ОСОБА_1 трудової книжки після нібито законного звільнення за наказом від 19.06.2017 року.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення ; внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого цим органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Більш того, п. 4.2 Інструкції № 58 встановлено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отриманню, трудової книжки, що також не було зроблено.

Документація з обліку трудових книжок на підприємстві ведеться в «Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них», форма якої затверджена наказом Міністерства статистики України від 27 жовтня 1995 р. № 277.

Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку (п. З постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 р. №301).

Дослідження Книги обліку руху трудовихкнижокне здійснювалось, а інших підтверджуючих доказів на підтвердження своїх висловлювань відповідачем надано не було.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України 19.06.2017 року та доказів які би підтверджували факт нещасного випадку на виробництві не надано.

Також, в процесі розгляду справи третя особа - директор ТОВ «Афіна Групп ЛТД» - Матюнін С.М. надав докази, що оскаржуваний позивачем наказ про його звільнення від 06.11.2017 року було скасовано, поновлено позивача на посаді фасадника, виплачено йому суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 07.11. 2017 року по 15.02.2018 року.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до матеріалів справи сторони перебували у трудових відносинах з 28.03.2017 року по 19.06.2017 року та з 12.09.2017 року по 06.11.2017 року, що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .

В обох випадках підставою звільнення був п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наданими відповідачем наказами (а.с. 60, 66).

Про звільнення 06.11.2017 року ОСОБА_1 дізнався 17.11.2017 року того ж дня отримав і трудову книжку.

До суду з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 05.12.2017 року тобто в межах строку передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Посилання ОСОБА_1 на застосування судом першої інстанції строків позовної давності не можна взяти до уваги, оскільки судом першої інстанції строки не застосовувались, а лише надано оцінку клопотанню відповідача про таке застосування.

Крім того, суду не надано графіку обліку робочого часу, проведення інструктажу з виконання висотних робіт або інших доказів, які б підтверджували здійснення фасадних робіт 23.08.2017 року, при виконанні яких отримано травму та перебування ОСОБА_1 з відповідачем у трудових відносинах у цей період.

Також відсутні і будь-які докази того, що ТОВ «Афіна Групп ЛТД» була виконавцем фасадних робіт на впроти будівлі за адресою по АДРЕСА_1 вказаною ОСОБА_1 .

Що стосується оскаржуваного позивачем наказу про звільнення від 06.11.2017 року, то його було скасовано наказом директора Матюніна С.М. від 15.02.2018 року у добровільному порядку в процесі розгляду справи, ОСОБА_1 поновлено на посаді фасадника, виплачено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 07.11. 2017 року по 15.02.2018 року, а тому ці позовні вимоги не підлягають розгляду.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 19.06.2017 року по 12.09.2017 року включно, судова колегія зазначає наступне.

Оскаржуваним рішенням не надано будь-якої оцінки доводам ОСОБА_1 відносно зазначеної вимоги.

Таким чином судом першої інстанції ця вимога фактично не розглянута, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості вирішити це питання.

З огляду на те, що за таких обставин усунення цього недоліку шляхом ухвалення додаткового рішення не можливо, позивач може знов звернутись до суду з такими ж вимогами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом першої інстанції рішення і не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваного рішення, тому колегія суддів їх відхиляє.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 14 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, які продовжуються на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19», може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 24 квітня 2020 року.