Справа № 431/3420/15-ц
Провадження №4-с/431/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участі секретаря Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Старобільська скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на бездіяльність державного виконавця , -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Старобільського районного суду Луганської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої Олени Володимирівни, боржник ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги заявник вказав, що 25.09.2015 Старобільський районний суд Луганської області ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №LGВ0GК від 31.01.2008 у розмірі 45236,01 грн. Рішення суду набрало законної сили 01.12.2015. Видані 01.12.2015 Старобільським районним судом Луганської області виконавчі листи разом з заявою стягувача були передані до відділу державної виконавчої служби. 10.12.2015 відділом державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №49587433. 13.02.2020 державним виконавцем Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Синельниковим М.Ю. передано виконавче провадження, яке прийняте начальником Стогнієвою О.В. (винесено постанову про прийняття виконавчого провадження). 19.03.2020 з відомостей наявних на офіційному сайті автоматизованої системи виконавчого провадження стягувачу стало відомо, що виконавче провадження №49587433 стосовно ОСОБА_1 - відкрито, рішення суду не виконано та будь-які дії щодо примусового виконання не проводяться, тому заявник звертається зі скаргою та просить визнати неправомірною бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої О.В. у виконавчому провадженні №49587433, а також зобов`язати державного виконавця усунути виявлені порушення та здійснити всі необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», щодо звернення стягнення на майно боржника для належного виконання рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25.09.2015 по справі №431/3420/15-ц.

У судовому засіданні представник заявника присутній не був, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги без їх участі, скаргу підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні державний виконавець Стогнієва О.В. присутня не була, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином. Надала до канцелярії суду заперечення у якому вказала, що за виконавчим провадженням №49587433 неодноразово направлялись запити до обліково-реєстраційних установ та виклики боржнику щодо явки до державного виконавця. Боржник не з`явився. Згідно відповідей ПФУ щодо отримання пенсії боржником та Державної фіскальної служби щодо номерів рахунків та/або відкриття підприємництва боржником інформації не знайдено. Здійснено заходи щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України (ухвала Старобільського районного суду від 31.03.2017). Накладено арешт на домоволодіння боржника у межах суми звернення стягнення. Вважала що скарга стягувача обґрунтована лише викладеними нормами права, якими регламентується діяльність державного виконавця, просила суд відмовити у задоволенні скарги, розглянути скаргу без її участі.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Крім того, наявних у справі письмових доказів та аргументів, які викладені у скарзі, достатньо для всебічного та повного з`ясування обставин цієї справи.

Суд дослідивши скаргу та додані до неї документи, заперечення державного виконавця та додані документи, приходить до наступного.

Згідно із копією виконавчого листа № 2/431/1973 виданого 01.12.2015 Старобільським районним судом Луганської області з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованості у розмірі 45236,01 грн. та понесених судових витрат у розмірі 226,18 грн.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження №49587433 винесеної 10.12.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції Білик О.М. , відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/431/1973 виданого 01.12.2015 Старобільським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості у розмірі 45236,01 грн. та понесених судових витрат у розмірі 226,18 грн.

З копії постанови про передачу виконавчого провадження №49587433, прийнятої 04.03.2020 начальником Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О.В., передано виконавчий лист № 2/431/1973 виданий 01.12.2015 Старобільським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості у розмірі 45236,01 грн. та понесених судових витрат у розмірі 226,18 грн. до Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строк до 13.02.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно із ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку скарга на бездіяльність державного виконавця ґрунтується на загальній незгоді стягувача із бездіяльністю виконавця у виконавчому провадженні. Так у скарзі вказано: «… будь-які дії щодо примусового виконання не проводиться, допущено бездіяльність, оскільки не вчинено дій ефективного і своєчасного виконання судового рішення, не арештовано, не описано та не звернено стягнення на нерухоме майно, не вжито належних заходів з розшуку майна боржника на яке можливо звернути стягнення…». На спростування цих доводів скаржника до заперечення державним виконавцем надано копії викликів, спрямованих на адресу боржника, копію запиту державного виконавця до головного центру обробки інформації, щодо перетину боржником державного кордону, копію подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, копію ухвали Старобільського районного суду від 31.03.2017, якою обмежено виїзд боржника за межі України до виконання ним зобов`язань, покладених виконавчим листом № 2/431/1973 виданим 01.12.2015, копії відповідей про відсутність у боржника зареєстрованих за ним транспортних засобів, пенсії, копію постанови від 07.04.2020 про арешт майна боржника домоволодіння. Стосовно не проведення державним виконавцем стягнення на єдине житло боржника, таке не здійснюється відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням (45236,01 грн.) не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином із заперечення начальника відділу Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої Олени Володимирівни, та доданих до нього документів вбачається, що державним виконавцем виконано необхідні виконавчі дії, спрямовані на виконання виконавчого провадження.

Спосіб захисту своїх прав, який в даному випадку обрав стягувач, є максимально неконкретизованим і загальним, адже стягувач просить визнати неправомірною бездіяльність виконавця у виконавчому провадженні та зобов`язати державного виконавця здійснити всі необхідні дії визначені Законом України «Про виконавче провадження» щодо звернення стягнення на майно боржника.

На думку суду, аналіз статей 2, 13, 447, 451 ЦПК України дозволяє дійти висновку про те, що в порядку контролю за виконанням судових рішень суд може визнати лише конкретну бездіяльність виконавця неправомірною, тобто ту бездіяльність, яка стосується невчинення конкретної виконавчої дії в рамках виконавчого провадження. Також, суд може зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) в конкретний та ефективний спосіб, тобто шляхом зобов`язання вчинити певну дію, розглянути певне клопотання тощо.

Спосіб захисту, який обрано заявником, є неефективним. Задоволення цих вимог не призведе до виникнення у виконавця обов`язку по вчиненню конкретної виконавчої дії, в той час як суд не може з власної ініціативи виходити за межі заявлених у скарзі вимог. У випадку задоволення заявлених вимог суд зобов`яже державного виконавця виконувати вимоги Закону, які він і так зобов`язаний виконувати в силу вимог того ж Закону.

Зміст вищенаведених норм статей 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що в разі загальної бездіяльності виконавця з приводу виконання конкретного виконавчого документа, стягувач має право звернутися до нього із клопотанням з приводу вчинення конкретних виконавчих дій, а виконавець буде зобов`язаний розглянути таке клопотання та повідомити про результати його розгляду стягувача. При цьому стягувач має право з власної ініціативи надавати виконавцю додаткові матеріали та документи (наприклад, матеріали щодо наявності у боржника певного майна, рахунків тощо).

З огляду на викладене суд приходить висновку про те, що у задоволенні скарги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 452 ЦПК України, суд не знаходить у цій справі документально підтверджених судових витрат, які підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 353-354, 450-452 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на бездіяльність державного виконавця начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої Олени Володимирівни.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя О.О. Пелих