Справа № 165/3505/19 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І. М.
Провадження № 22-ц/802/744/20 Категорія: 68 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Луцьку справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтував тим, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 16 січня 2014 року постановлено стягувати з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини його доходу але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач також зазначав, що на даний час у нього змінився матеріальний і сімейний стан, він одружився, у них з дружиною народилася дочка ОСОБА_5 . Дружина на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною. З 2015 року він є безробітним. По мірі своїх фінансових можливостей він купує подарунки для дитини, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_4 , з 1/6 частини його доходу до 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2020 року в даній справі позов ОСОБА_1 .

Постановлено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу відповідачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Згідно з частиною 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 16 січня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини постановлено стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з 26 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 5).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що змінився матеріальний і сімейний стан платника аліментів, а тому є підстави для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

В пункті 23 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Закон, а саме частина 1 статті 192 ЦПК України, передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 29 серпня 2015 року зареєстрував з ОСОБА_7 , про що було видано свідоцтво про шлюб (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася дочка ОСОБА_5 (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 21 вересня 2015 року був звільнений з роботи за власним бажанням і на даний час не працює (а.с.10).

Таким чином, у платника аліментів позивача в даній справі ОСОБА_1 змінився сімейний та матеріальний стан, що згідно зі статтею 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги відповідачки не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області в ід 22 квітня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді