Провадження № 4-с/752/181/20
У Х В А Л А

іменем України

01 липня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в котрій просив суд:

-зобов`язати державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) невідкладно здійснити опис нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,70 м2, житловою площею 41,90 м2, реєстраційний номер майна 31591829;

-зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) невідкладно вжити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, з метою звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: вжити заходів щодо визначення вартості нерухомого майна; підготувати проект заявки на реалізацію нерухомого майна, забезпечивши наявність у ньому інформації, передбаченої абз. 3-16 п. 2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, та передати її на підпис начальнику Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

Свої вимоги мотивував тим, що 20.12.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення у справі № 752/16686/17 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, котрим з останнього було стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу № 940 від 09.02.2017 року в розмірі 281 502,88 грн., заборгованість за договором купівлі-продажу № 986 від 12.04.2017 року зі сплати пені в розмірі 2 991,60 грн., заборгованість за договором купівлі-продажу № 1005 від 08.05.2017 року зі сплати пені в розмірі 434,55 грн. та судовий збір в розмірі 2 849,29 грн.

22.01.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 752/16686/17, на підставі якого 20.06.2018 року державним виконавцем ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві було відкрито виконавче провадження № 56634842 про стягнення з ОСОБА_2 308 388,81 грн.

Постановою державного виконавця від 01.03.2020 року об`єднано виконавчі провадження № 56634842 та № 57510440 у зведене виконавче провадження № 58518118.

Вказав, що на момент звернення з даною скаргою до суду заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року досі не виконано.

За даними матеріалів виконавчого провадження у боржника наявні на рахунках грошові кошти відсутні, разом з тим, останній є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,70 м2, житловою площею 41,90 м2, реєстраційний номер майна 31591829.

28.06.2018 року державним виконавцем було отримано інформацію про наявність у боржника нерухомого майна, проте, лише через понад ніж півроку після відкриття провадження, а саме: 29.01.2019 року державним виконавцем було доручено Святошинському РВДВС в м. Києві здійснити опис та арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,70 м2, житловою площею 41,90 м2, що належить ОСОБА_2 . Однак, опис та арешт здійснені не були, оскільки двері квартири ніхто не відчини. З того часу жодних виконавчих дій проведено не було.

На підставі наведеного просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати його вчинити дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.04.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 01.07.2020 року (а.с. 163).

Заявник в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлялась в установленому порядку, від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд скарги без участі скаржника.

Заінтересовані особи, боржник в судове засідання не з`явились, до суду процесуальних заяв та заперечення проти скарги не подали.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням вказаних положень цивільного процесуального законодавства, суд розглядає справу за відсутності учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення у справі № 752/16686/17 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, котрим з останнього стягнуто заборгованість за договором купівлі-продажу № 940 від 09.02.2017 року в розмірі 281 502,88 грн., заборгованість за договором купівлі-продажу № 986 від 12.04.2017 року зі сплати пені в розмірі 2 991,60 грн., заборгованість за договором купівлі-продажу № 1005 від 08.05.2017 року зі сплати пені в розмірі 434,55 грн. та судовий збір в розмірі 2 849,29 грн.

22.01.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 752/16686/17, на підставі якого 20.06.2018 року державним виконавцем ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві було відкрито виконавче провадження № 56634842 про стягнення з ОСОБА_2 308 388,81 грн. (а.с. 129).

Постановою державного виконавця від 01.03.2020 року об`єднано виконавчі провадження № 56634842 та № 57510440 у зведене виконавче провадження № 58518118.

З матеріалів скарги вбачається, що у боржника наявні на рахунках грошові кошти відсутні (а.с. 141-147).

За даними матеріалів справи боржник є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,70 м2, житловою площею 41,90 м2, реєстраційний номер майна 31591829 (а.с. 132-135).

28.01.2019 року державним виконавцем доручено Святошинському РВДВС в м. Києві здійснити опис та арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,70 м2, житловою площею 41,90 м2, що належить ОСОБА_2 (а.с. 138-139).

Акту державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 05.02.2019 року встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 , здійснити опис та арешт 1/4 частини квартири не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, на стук не відповів (а.с. 140).

11.03.2020 року стягувач звернувся до виконавчої служби із клопотанням про проведення виконавчих дій (а.с. 148-149).

Як вбачається з інформації про виконавче провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень від 09.04.2020 року жодних інших дій, крім відкриття виконавчого провадження, винесення постанов про арешт майна та коштів боржника та подання про обмеження виїзду з України державним виконавцем не вчинялось (а.с. 136-137).

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно п. п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час виконання виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Порядок передачі майна на реалізацію регулюється положеннями розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5.

Однак, із матеріалів справи та наданих суду документів вбачається, що державним виконавцем не здійснювались виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника у зазначені строки, а також не здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, виконавче провадження було відкрите 20.06.2018 року, а дії щодо перевірки державним виконавцем майнового стану боржника не вчинялись, що є порушенням ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», так само як і не вчинялись дії,

спрямовані на вжиття заходів, визначених ч. 3 ст. 18, ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», та заходи, спрямовані на реалізацію майна боржник в порядку, визначеному розділом ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012 року Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Не виконання рішення протягом тривалого часу порушує конституційну гарантію прав і свобод стягувача на справедливий судовий захист упродовж розумного строку.

Надмірне та тривале виконання судових рішень органами ДВС свідчить про відсутність ефективних виконавчих дій, що у подальшому може призвести до неможливості виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, на думку суду, визнавши неправомірною бездіяльність державного виконавця, слід його зобов`язати вчиняти вказані дії у порядку та строки, визначені спеціальним законом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд надходить до висновку про задоволення вимог скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) здійснити опис нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,70 м2, житловою площею 41,90 м2, реєстраційний номер майна 31591829.

Зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) вжити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, з метою звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: вжити заходів щодо визначення вартості нерухомого майна; підготувати проект заявки на реалізацію нерухомого майна, забезпечивши наявність у ньому інформації, передбаченої абз. 3-16 п. 2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, та передати її на підпис начальнику Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко