Справа № 450/1153/20 Провадження № 2/450/1113/20
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 квітня 2020 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кіпчарський М.О. розглянувши матеріали позовної заяви першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, Пустомитівської районної ради Львівської області до ОСОБА_1 , треті особи - Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», Комунальне некомерційне підприємство Пустомитівської районної ради «Пустомитівська центральна районна лікарня» про відшкодування витрат на лікування, -

в с т а н о в и в:

14.04.2020 року перший заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3, В.Голюх, звернувся в суд з даним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної ради та Пустомитівської районної ради понесені КНП «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» та КНП «Пустомитівська центральна районна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 6174,81 грн.

Відповідно до ч.ч.5 ст.175 ЦПК України, у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно ч.4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" однією із функцій прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність захисту" може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17.

Однак, звертаючись з даним позовом прокурором не доведено причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належними суб`єктами зокрема, КНП Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» та КНП Пустомитівської районної ради «Пустомитівська центральна районна лікарня», і які є підставою для звернення прокурора до суду.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що даний позов поданий заступником керівника Львівською місцевої прокуратурою №3 без достатніх правових підстав та за відсутності належного обґрунтування необхідності такого представництва.

Згідно із п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

З цих підстав вважаю, що подану позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 56, 185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, Пустомитівської районної ради Львівської області до ОСОБА_1 , треті особи - Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», Комунальне некомерційне підприємство Пустомитівської районної ради «Пустомитівська центральна районна лікарня» про відшкодування витрат на лікування повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяМ. О. Кіпчарський