Справа № 161/4853/20 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/775/20 Категорія: 68 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Киці С.І.

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 11.03.2020 шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На сьогоднішній день діти проживають з ОСОБА_2 . За заявою ОСОБА_2 18.12.2019 було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини щомісячно. 12.03.2020 головним державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61526029. Зазначає, що він не є найманим працівником і в нього немає щомісячної гарантованої заробітної плати, з якої можна було б утримувати 1/3 частину для сплати аліментів щомісяця, так як він є суб`єктом підприємницької діяльності, займається внутрішнім перевезенням пасажирів на таксі, а тому вважає за доцільне сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Просить суд змінити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 заробітку щомісячно та визначити розмір аліментів до стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач працює таксистом, має нерегулярний заробіток, а інколи і взагалі немає роботи. Він не є найманим працівником і немає щомісячної гарантованої заробітної плати з якої можна було б утримувати 1/3 частину на сплату аліментів. Покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач подала заперечення на апеляційну скаргу. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, безпідставною, та є ухиленням від своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що позивач по справі не є стягувач, а тому не може ставити питання про зміну розміру аліментів. Аліменти не сплачувались в повному обсязі. Позивач не надав доказів про зміну свого матеріального становища після видачі судового наказу. Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять даних про зміну майнового або сімейного стану сторін після виданого судом судового наказу про стягнення аліментів, які б слугували підставою для зміни розміру аліментів, позивачем не надано доказів про це не під час звернення до суду з позовом, так і в судовому засіданні. Розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання дітей є мінімальний 1/3 частина всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Що ж до визначення способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, то право вибору належить тому з батьків, з ким проживає дитина.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2019 року Луцьким міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, на кожну дитину, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу вказаних статей можна зробити висновок, що зміна розміру аліментів та зміна способу їх стягнення не є тотожними поняттями.

Право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу ОСОБА_2 , а тому суд не може змінити спосіб стягнення аліментів за позовом платника аліментів ОСОБА_1 .

Підстав для зменшення розміру аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину судом не встановлено.

Позивач не надав суду доказів про зміну свого матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров`я, після видання судом судового наказу про стягнення з нього аліментів, що давало б підстави для зміни розміру аліментів.

Позивач є фізичною особою-підприємцем з 22 листопада 2012 року та відповідно до Ліцензії від 03 січня 2013 року має право надавати послуги з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом. Доказів про зміну розміру його доходів у 2020 році в порівнянні з іншими періодами суду не надано.

Розмір заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) у даному випадку визначається у відповідності до ч. 2 ст. 195 СК України, обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору судом. Разом з тим, визначення розміру заборгованості за аліментами не є предметом даного спору.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позов. Підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді