СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19755/19

пр. № 2-о/759/93/20

25 листопада 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Миколаєць І. Ю.,

присяжні: Герасимюк К.А.,

Гетьман Ю.В.

при секретарі судових засідань Марус А.О.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (03146, м.Київ, вул.Якуба Коласа,6) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2019 р. ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із заявою з участю заінтересованої особи Святошинського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві з позовом в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , безвісно відсутнім.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, у 2016 році її син, ОСОБА_3 попередив заявника, що нібито планує виїхати в Російську Федерацію. З того часу він не відповідає за жодними засобами зв`язку, за якими вони попередньо спілкувались, не написав жодного листа та не зателефонував. До органів Національної поліції України з метою розшуку сина заявниця не зверталась, оскільки є впевненість, що її син перебуває на території Російської Федерації.

Щодо відсутності ОСОБА_3 за його попереднім місцем проживання в заявниці наявні такі докази:

Акт майстра технічної дільниці № 6 ЖЕД-6 ОСОБА_4 від 22.07.2019р., про те, що ОСОБА_3 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з січня 2016 року.

Крім того, надає пояснення свідків, її сусідів, про те, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2016 року:

ОСОБА_5 , (адреса: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 , (адреса: АДРЕСА_3 , тел: НОМЕР_3 ); ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_4 , тел.: НОМЕР_4 ).

Визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно їй з таких підстав.

Заявниці та її сину на праві власності в рівних долях належить 11/100 часток квартири АДРЕСА_5 на підставідоговору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В. П. від 07.03.2001р. № 872 .

Цей факт підтверджується інформаційною довідкою КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 16.08.2019 р.

Через фактично зникнення сина та співволодільця майна, вона не може в повній мірі користуватися належним на праві власності майном в розумінні отримання субсидій, покращення житлових умов, інших дій, що не можуть здійснюватися без співвласника майна. Відповідно хоче отримати в опіку майно її сина, до того моменту, якщо він, як вона сподіваюсь, вийде на зв`язок, чи їй вдасться його розшукати.

В судовому засіданні заявник заяву про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім підтримала з підстав, викладених у заяві.

Заінтересована особа у судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Крім того, в судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що ОСОБА_8 пропав з січня 2016 р.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заінтересованої особи, оскільки в ній достатньо матеріалів для ухвалення рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у 2016 році її син, ОСОБА_3 попередив заявника, що нібито планує виїхати в Російську Федерацію. З того часу він не відповідає за жодними засобами зв`язку, за якими вони попередньо спілкувались, не написав жодного листа та не зателефонував. До органів Національної поліції України з метою розшуку сина заявниця не зверталась, оскільки є впевненість, що її син перебуває на території Російської Федерації.

Щодо відсутності ОСОБА_3 за його попереднім місцем проживання в заявниці наявні такі докази:

Акт майстра технічної дільниці № 6 ЖЕД-6 ОСОБА_4 від 22.07.2019р., про те, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2016 року.

Крім того, надає пояснення свідків, її сусідів, про те, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2016 року:

ОСОБА_5 , (адреса: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 , (адреса: АДРЕСА_3 , тел: НОМЕР_3 ); ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_4 , тел.: НОМЕР_4 ).

Визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно їй з таких підстав.

Заявниці та її сину на праві власності в рівних долях належить 11/100 часток квартири АДРЕСА_5 на підставідоговору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В. П. від 07.03.2001р. № 872 .

Цей факт підтверджується інформаційною довідкою КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 16.08.2019 р.

Через фактично зникнення сина та співволодільця майна, вона не може в повній мірі користуватися належним на праві власності майном в розумінні отримання субсидій, покращення житлових умов, інших дій, що не можуть здійснюватися без співвласника майна. Відповідно хоче отримати в опіку майно її сина, до того моменту, якщо він, як вона сподіваюсь, вийде на зв`язок, чи їй вдасться його розшукати.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою.

Так, 22.11.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 р. у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

Згідно зі ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

На підставі наведеного, зважаючи на те, що ОСОБА_8 за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 відсутній понад один рік, останній раз за місцем реєстрації його бачили у січні 2016 р., на даний час відсутні відомості про місце його перебування, згідно з акту майстра технічної дільниці № 6 ЖЕД-6 ОСОБА_4 від 22.07.2019р., ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою та згідно з наданими показами свідка ОСОБА_7 та заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебував на території Російської Федерації, а отже встановити його місце знаходження на даний час є неможливим, у заявника є зацікавленість у вирішенні питання у визнанні її сина безвісно відсутнім з метою отримати в опіку майна її сина, суд доходить висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Керуючись ст.ст.12, 80, 81, 263-265, 294, 306, 309 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (03146, м.Київ, вул.Якуба Коласа,6) про визнання фізичної особи безвісно відсутнім, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , безвісно відсутнім.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: І.Ю.Миколаєць

Присяжні: К.А. Герасимюк

Ю.В. Гетьман