1Справа № 335/2890/19 2/335/164/2020
17 січня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соболєвої І.П., за участю секретаря Лазоренко Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення боргу за отриману освітню послугу,
14.03.2019 Запорізький державний медичний університет звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за отриману освітню послугу, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за навчання з урахуванням індексу інфляції у розмірі 12 830,90 грн., 3% річних - 675,25 грн.
Позов обґрунтовано тим, що з відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про навчання від 30.07.2015 № Фз-мСФ-211 року.
Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання (надати освітню послугу) ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 3.2. Договору Замовник/Студент зобов`язується:
3.2.2. Своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах, строки та в порядку, що встановлені цим Договором.
3.2.3. Забезпечити дотримання Студентом розкладу усіх видів навчальних занять і своєчасне виконання всіх видів завдань за дисциплінами, передбаченими навчальними планами та програмами.
Відповідно до п. 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та цим договором.
Відповідно до наказу ректора ЗДМУ № 652-с від 06.07.2017 через те, що ОСОБА_1 не приступила до здачі літньої екзаменаційної сесії, своєчасно не сплатила кошти за навчання за договором, дія договору про навчання № Фз-мСФ-211 від 30.07.2015, з 03.07.2017 була припинена.
Відповідно до розрахунку заборгованість по оплаті за навчання з врахуванням індексу інфляції складає 12 830,90 грн., 3% річних - 675,25 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також судовий збір.
15.03.2019 судом направлено запит до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Маріупольської міської ради щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , відповідь на який надійшла до суду 12.04.2019.
Ухвалою суду від 16.04.2019 прийнята до розгляду дана позовна заява, та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, належним чином повідомлений про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Запорізьким державним медичним університетом було укладено договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг від 30.07.2015 № Фз-мСФ-211.
Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок Замовника здійснити навчання ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 3.2. Договору Замовник зобов`язується:
3.2.2. Своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах, строки та в порядку, що встановлені цим Договором.
3.2.3. Забезпечити дотримання Студентом розкладу усіх видів навчальних занять і своєчасне виконання всіх видів завдань за дисциплінами, передбаченими навчальними планами та програмами.
Відповідно до п. 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та цим договором.
Відповідно до наказу ректора ЗДМУ № 652-с від 06.07.2017 через академічну заборгованість та невиконання навчального плану ОСОБА_1 була відрахована з 03.07.2017, дія договору про навчання № Фз-мСФ-211 від 30.07.2015 була припинена.
Однією з підстав винесення наказу послугувала службова записка заступника декана ІІ-го фармацевтичного факультету від 03.07.2017, з якої вбачається, що Студентка 2 курсу 9 групи 4,5 років навчання (4 семестр) 2016-2017 н.р. ІІ-го фармацевтичного факультету за спеціальністю «Фармація» освітньо-кваліфікаційного рівня - спеціаліст ОСОБА_1 (навчається за договором про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою на платній основі № Фз-мСФ-211 від 30.07.2015. не виконала умови договору про навчання: не приступила до здачі літньої екзаменаційної сесії, своєчасно не сплатила кошти за навчання за договором. На листи від 03.05.2017 вих. № 809 (отримала особисто 23.05.2017) та від 19.06.2017 вих. № 811, в яких попереджалось про стягнення боргу в судовому порядку та на телефонні дзвінки, які надходили від заступника декана вона ніяк не відреагувала.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Частина 1 ст. 509 ЦК України наголошує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Пункт 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.614 ЦК).
Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК).
Відповідно до розрахунку заборгованості за навчання ОСОБА_1 згідно договору № Фз-мСФ-211 від 30.07.2015 за навчання студентки ОСОБА_1 існує заборгованість в розмірі 12 830,90 грн. підлягає поверненню з врахуванням індексу інфляції, 3% річних - 675,25 грн., а всього 13 506,15 грн.
Оскільки позивачем на підтвердження заявлених доводів до суду надано докази щодо наявності несплаченої відповідачем заборгованості за договором про надання освітніх послуг у розмірі 12 830,90 грн. з урахуванням індексу інфляції, яку відповідачем оскаржено чи документально спростовано не було, а тому суд вважає, заявлений позивачем позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.
Окрім того, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України стягненню також підлягає 3% річних, інший розмір процентів не встановлений договором.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак у зв`язку із задоволенням цього позову, із відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
На підставі ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення боргу за отриману освітню послугу задовольнити.
Повне судове рішення складено 22 січня 2020 року.
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.П. Соболєва