Номер провадження: 22-ц/813/1922/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.07.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/12877/18

Номер провадження: 22-ц/813/1922/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бикової К.А.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід усьому складу суду під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , до якої приєднався ОСОБА_2 , на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бабакова В.П. 18 березня 2019 року,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у листопаді місяці позовом, в якому остаточно просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь нараховану за період з 01.05.2018 року по 05.10.2018 року пеню по кредитному договору № 157/1-11 від 20.04.2011 року в розмірі - 170 534,44 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до укладеного 20.04.2011 року кредитного договору № 157/1-11 між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_2 (далі - Кредитний договір) останній отримав кредит в розмірі - 180 000,00 грн., строком до 19.04.20201 року, зі сплатою процентів у розмірі - 23% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 20.04.2011 року були укладені: 1) між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та позичальником ОСОБА_2 , в особі його представника - ОСОБА_3 , іпотечний договір, за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 ; 2) між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_3 договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність у повному обсязі у випадку невиконання зобов`язань позичальником.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі - 259 763,59 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 150 515,99 грн.; - заборгованість за відсотками за період з 11.09.2014 року по 01.06.2016 року - 66 346,99 грн.; - пеня за виникнення простроченої заборгованості за період з 11.06.2015 року по 01.06.2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.09.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2016 року повернуто апелянтам.

04.10.2016 року на виконання вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2016 року судом були видані виконавчі листи.

У подальшому право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки було відступлено АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС», від ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» до ТОВ «ІН-ФАКТОР», від ТОВ «ІН ФАКТОР» до ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

05.04.2018 року між ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ОСОБА_1 були укладені: 1) Договір про відступлення права вимоги, у тому числі за кредитним договором № 157/1-11 від 20.04.2011, укладеним між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_2 ; 2) 05.04.2018 року Договір відступлення права вимоги, у тому числі, за іпотечним договором від 20.04.2011 року.

Сума прав вимоги за кредитним договором відступлена йому станом на 05.04.2018 року і становить - 582 206,76 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 150 515,99 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками на 05.07.2016 року - 66 725,34 грн.; - заборгованість за неустойкою станом на 25.07.2017 року - 364 965,43 грн..

24.05.2018 року та 07.09.2018 року на адресу позичальника та поручителя були направлені повідомлення-вимоги про виконання умов кредитного договору та повернення заборгованості, які залишились без виконання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2018 року по справі замінено стягувача за виконавчими листами, виданими судом 04.10.2016 року.

Відповідно до п. 8.2 кредитного договору, за порушення строків оплати кредиту, процентів за користування кредитом, передбачених договором комісій, позичальник сплачує пеню в розмірі - 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором ним нараховано пеню за прострочення сплати боргу за тілом кредиту та відсотками за період з 01.05.2018 року по 05.10.2018 року (157 днів), що загалом складає - 170 534,44 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 4, 73 - 74).

ОСОБА_3 , не визнавши вищевказаний первісний позов, у листопаді 2018 року звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним: 1.1) договір відступлення права вимоги від 05.07.2016 року до ТОВ «Альянс Фінанс»; 1.2) договір відступлення права вимоги від 23.08.2016 року до ТОВ «ІН ФАКТОР»; 1.3) договір відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп»; 1.4) визнати недійсним договір відступлення права вимоги до ОСОБА_1 ..

ОСОБА_3 обґрунтовує свої зустрічні позовні вимоги тим, що на підставі постанови Правління НБУ № 610 «Про віднесення ПАТ «АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до категорії неплатоспроможних» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 26.09.2014 року прийнято рішення № 103 про запровадження тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду та тимчасову адміністрацію в ПАТ «АБ «ПОРТО-ФРАНКО».

14.01.2015 року від тимчасової адміністрації було отримано листа про те, що Договори факторингу про відступлення права вимоги за іпотечними договорами та договорами застави, що були укладені за період з 16.01.2014 року по 27.08.2014 року між Банком та ТОВ «Топ Фінанс», зокрема № 2, де боржником за кредитним зобов`язанням був ОСОБА_2 , було визнано нікчемними.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі - 259 763,59 грн..

Згодом, згідно договорів відступлення права вимоги за кредитним договором, право вимоги за кредитним договором переходило спочатку до ТОВ «Альянс Фінанс» за договором відступлення права вимоги від 05.07.2016 року, потім до ТОВ «Ін Фактор» за договором відступлення права вимоги від 23.08.2016 року, потім до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за договором відступлення права вимоги, потім до ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги від 05.04.2018 року.

Вказані договори відступлення права вимоги слід вважати договорами факторингу. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, яка є фінансовою операцію, а на її здійснення повинна бути ліцензія.

При здійсненні первинного договору відступлення права вимоги від Банку до ТОВ «Альянс Фінанс» останнє діяло без ліцензії, внаслідок чого цей договір є недійсним. Недійсність першого договору відступлення права вимоги тягне за собою недійсність послідуючих договорів відступлення права вимоги, зокрема і договору між ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 132 - 141).

Протокольною ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 року (Т. 1, а. с. 180 - 181) зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

15.03.2019 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про залишення без розгляду позовних вимог до ОСОБА_3 та підтримку у повному обсязі позовних вимог до ОСОБА_2 .. Справу просив розглянути за відсутності позивача (Т. 1, а. с. 189).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2019 року позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_3 залишено без розгляду (Т. 1, а. с. 194).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто (Т. 1, а. с. 196).

Сторони у судове засідання суду першої інстанції не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач надав суду першої інстанції заяву про розгляд справи за його відсутності. Наполягав на задоволенні позову.

Відповідач відзиву на позов не надав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Справу розглянуто судом першої інстанції у заочному порядку.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2019 року вищезазначений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором №157/1-11 від 20 квітня 2011 року за період з 01.05.2018 року по 05.10.2018 року в розмірі - 170 534,44 грн., з яких: - пеня за основним боргом - 118 155,05грн.; - пеня за простроченими відсотками - 52 379,39грн..

Заочне рішення суду мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 157/1-11 від 20.04.2011р. між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_2 , останній отримав кредит в розмірі в розмірі - 180 000,00грн. та зобов`язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі - 23% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 19 квітня 2021 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2016р. по справі №522/15037/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за даним кредитним договором у розмірі - 259 763,59 грн., яка складається із: - 150 515,99 грн. - заборгованість за кредитом; - 66 346,99 грн. - заборгованість за відсотками за період з 11.09.2014 року по 01.06.2016 року; - 42 900,61 грн. - пеня за виникнення простроченої заборгованості за період з 11.06.2015 року по 01.06.2016 року. Рішення набрало законної сили.

04 жовтня 2016 року на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси судом було видано виконавчі листи.

В подальшому право вимоги за кредитним договором було відступлено на підставі наступних договорів: - між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» №19 від 05.07.2016 року; - ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» та ТОВ «ІН-ФАКТОР» від 23.08.2016 року, ТОВ «ІН-ФАКТОР» та ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

05 квітня 2018р. між ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ОСОБА_1 був укладений Договір про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Сума прав вимоги за кредитним договором № 157/1-11 від 20 квітня 2011 року станом на 05.04.2018 року складала - 582 206,76 грн., з них: - 150 515,99 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом; - 66 725,34 грн. - заборгованість за простроченими процентами станом на 05.07.2016 року, а також - 364 965,43 грн. - заборгованість за неустойкою станом на 25.07.2017 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2018 року по справі № 522/15037/15 замінено стягувана за виданими 04.10.2016 року Приморським районним судом м. Одеси виконавчими листами по справі № 522/15037/15 з АБ «ПОРТО- ФРАНКО» на ОСОБА_1 ..

Наявність та розмір заборгованості за основним боргом та відсотками встановлено рішенням суду по іншій справі, у зв`язку із чим не підлягає додатковому доказуванню.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитом, з останнього підлягає стягненню пеня за прострочення сплати заборгованості за період з 01.05.2018 року по 05.10.2018 року в розмірі - 170 534,44 грн., з них: - 118 155,05 грн. - пеня за основним боргом; - 52 379,39 грн. - пеня за простроченими відсотками.

Розрахунок пені судом перевірений та відповідає нормам ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушує права позивача як кредитора на отримання пені, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню (Т. 1, а. с. 191 - 192).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.08.2019 року (Т. 2, а. с. 13) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , від 15.04.2019 року (Т. 1, а. с. 223 - 229) про скасування заочного рішення.

ОСОБА_3 , представник ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить вищевказане заочне рішення суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права (Т. 2, а. с. 16 - 20).

Апеляційна скарга була подана безпосередньо до апеляційного суду - 27.08.2019 року (Т. 2, а. с. 16 - 20).

28.08.2019 року автоматизованою системою документообігу суду, у передбаченому ст. 14 ЦПК України порядку, для розгляду справи визначено суддю-доповідача - Заїкіна А.П., суддів членів колегії - Погорєлову С.О., Таварткіладзе О.М. (Т. 2, а. с. 35).

28.08.2019 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу (Т. 2. а. с. 35). У зв`язку із надходженням апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду справу терміново було витребувано із суду першої інстанції (Т. 2, а. с. 36).

Справа надійшла до апеляційного суду - 10.09.2019 року (Т. 2, а. с. 39).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2019 року відкрите апеляційне провадження (Т. 2, а. с. 40 - 41).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2019 року закінчено підготовку справи до розгляду апеляційним судом. Справу призначено до розгляду на 28.1.2019 року (Т. 1, а. с. 42).

20.09.2019 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі з тих підстав, що оскарженим рішенням суду першої інстанції не вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта (Т. 2, а. с. 50 - 51).

18.11.2019 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу (Т. 2, а. с. 52 - 54).

28.11.2019 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 (Т. 2, а. с. 64 - 66).

28.11.2019 року розгляд справи було відкладено на 12.03.2020 року (Т, 2, а. с. 69 - 70).

03.12.2019 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи (Т. 2, а. с. 74), а 16.01.2020 року - додаткові обґрунтування до клопотання про закриття апеляційного провадження (Т. 2, а. с. 78).

12.03.2020 року було розпочато розгляд апеляційної скарги, оголошено у судовому засіданні перерву до 16.04.2020 року (Т. 2, а. с. 83-85).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.03.2020 року було прийнято заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 (Т. 2, а. с. 87-88).

13.03.2020 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшло клопотання про повернення заяви ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 (Т. 2, а. с. 90-91).

16.04.2020 року розгляд справи було відкладено, за заявою сторін у зв`язку із запровадженням карантину, на 16.07.2020 року (Т. 2, а. с. 120).

16.07.2020 року, о 10 годині 49 хвилині, через канцелярію до Одеського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Таварткіладзе О.М..

Учасники справи про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину та бажанням прийняти участь у розгляді справи особисто.

ОСОБА_3 надала заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з карантином.

Від інших учасників справи заяв та клопотань до апеляційного суду не надійшло.

Керуючись правилами, передбаченими ч. ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України, заяву про відвід суддів розглянуто судом, що розглядає справу.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. тт. Таварткіладзе О.М., дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Вищезазначена заяваОСОБА_1 про відвід суддівобґрунтована тим, що у нього існують інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів, а саме: 1) апеляційне провадження відкрито суддею Заїкіним А.П. у той час як скарга подана особою, про права та обов`язки якої суд першої інстанції не приймав рішення, без будь-якого обґрунтування права на апеляційне оскарження, без сплати судового збору. Разом з тим, по іншим справам вказаними суддями апеляційні скарги залишалися без руху у зв`язку з несплатою судового збору. Вказане свідчить про надання суддями не передбачених чинним законодавством переваг ОСОБА_3 ; 2) суддями залишено поза увагою усі його клопотання про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 та закриття апеляційного провадження з посиланням на практику Верховного Суду; 3) суддями було прийнято заяву, подану ніби - то від імені ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 , у той час як він перебував за межами України, без сплати судового збору та у той час як відповідач ОСОБА_2 не звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Як на думку ОСОБА_1 вказане свідчить про те, що судді сформували судове рішення ще до виходу у нарадчу кімнату, рішення по справі є заздалегідь визначеним.

Згідно тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: 1) забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; 2) суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Вищезазначені доводи заявиОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М. не можуть бути підставою для відводу, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 обґрунтовує доводи заяви про відвід суддів прийняттям апеляційним судом процесуальних рішень, які, як на його думку, надають непередбачені переваги іншим учасникам справи.

Разом з тим, згідно із ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, ухвалення суддями процесуальних рішень автоматично не може слугувати підставою для відводу суддів.

Хибними є доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки це спростовується наявними у справі заявою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , від 15.04.2019 року про скасування заочного рішення (Т. 1, а. с. 223 - 229), ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.08.2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення (Т. 2, а. с. 13).

Доводи ОСОБА_1 щодо закриття апеляційного провадження підлягають вирішенню за результатами розгляду апеляційної скарги згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Інших підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.за матеріалами справи не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довів наявність будь-яких обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді даної цивільної справи.

Заява ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М. є безпідставною, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про відвід судді не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 липня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе