Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

установив:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив встановити факт його проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з серпня 2003 року по листопад 2013 року. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 21.07.2001 року він придбав квартиру АДРЕСА_1 . В червні 2003 року він познайомився з відповідачем, яка на той час проживала у м. Шахтарськ Донецької області. В серпні 2003 року відповідач переїхала до м. Києва, і вони почали проживати однією сім`єю. Оскільки, відповідач була зареєстрована у м. Шахтарськ, у неї виникли труднощі із працевлаштуванням, медичним обслуговування, тощо. З метою вирішення даних проблем, 18.06.2004 року вони уклали договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 . 24.06.2004 року надав дозвіл на її реєстрацію у даній квартирі. В період спільного проживання у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2011 року його визнано батьком їх сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, з серпня 2003 року він та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, поживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку у м. Ржищів, спільно виховували дітей, мешкали разом у нього вдома у квартирі АДРЕСА_1 , та у квартирі АДРЕСА_2 . Їх сім`я була усім забезпечена, однак між ними періодично виникали непорозуміння з приводу фінансових витрат на сім`ю, виховання та забезпечення дітей, у зв`язку з чим відповідач зверталась до суду за призначенням аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2010 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 . В квітні 2012 вона подала позов на стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 . Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2013 року аліменти на сина присуджено у розмірі 400 грн. Крім того, нею було подано позов про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, який задоволено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2012 року. Однак, незважаючи на окремі негаразди, вони продовжували проживати однією сім`єю, вели спільний побут, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки, поліпшували умови свого проживання та побуту. 10.08.2012 року між ним та відповідачем, яка діяла в інтересах дітей, укладено договір дарування дітям ОСОБА_8 та Святославу квартири АДРЕСА_1 . Крім того, для вирішення особистих проблем відповідача, він надав їй позику у сумі 100 000,00 грн., строком до 10.07.2026 року. 10.08.2012 року відповідач надала йому довіреність на розпорядження земельними ділянками, якою уповноважила його бути її представником. Крім того, відповідач залишила виконавчі листи на стягнення з нього аліментів без виконання. Таким чином, між ними були вирішені непорозуміння, що виникли під час спільного сімейного життя. Згодом їх стосунки почали погіршуватись, та 20.11.2013 року відповідач подала на виконання виконавчі листи на стягнення аліментів, після чого вони перестали проживати однією сім`єю. На даний час вони проживають окремо, однак він надає посильну допомогу та сплачує аліменти. 19.08.2005 року ним складено заповіт, яким він заповідав все своє майно відповідачу. З метою уникнення в подальшому непорозумінь щодо прийняття спадщини, він вважав за необхідне встановити факт спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу.

До суду позивач не з`явився, у позовній заяві міститься прохання щодо розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вважав позов необґрунтованим та недоведеним.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано у Дарницькому районному суді м. Києва 27.05.2019 року.

Ухвалою від 11.06.2019 року Дарницького районного суду м. Києва ухвалено передати матеріали справи до Дніпровського районного суду м. Києва.

11.09.2019 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва.

16.09.2019 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 05.12.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В суді встановлено, що сторони по справі мають спільних дітей - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2014 року убачається, що 02.11.2010 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено рішення, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , в частині аліментів на утримання ОСОБА_7 відмовлено. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2011 року ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_7 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2012 року, яке в подальшому змінено апеляційною інстанцією, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

По даній справі позивач звернувся до суді із вимогою встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з серпня 2003 року по листопад 2013 року.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є союз жінки і чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

По даній справі позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог. Наявність спільних дітей не є доказом створення сім`ї, де виникли взаємні права та обов`язки. Стягнення з позивача аліментів на утримання дітей є лише виконанням його батьківського обов`язку.

Надані позивачем документи - договір позики договір дарування квартири, рішення про стягнення пені через несплату аліментів, заяви ОСОБА_3 від 24.01.2015 року та 10.08.2012 року, довіреність від 10.08.2012 року, довідка Ф-3, заповіт від 19.08.2005 року, акт перевірки фактичного проживання від 15.04.2010 року, договір оренди від 18.06.2004 року, жодним чином не підтверджують існування сім`ї в розумінні Сімейного кодексу України.

Крім того, своє звернення до суду із даною позовною заявою позивач обґрунтовує тим, що 19.08.2005 року ним складено заповіт, згідно якого він заповів все своє майно ОСОБА_3 , і з метою уникнення в подальшому непорозумінь щодо прийняття спадщини, розпорядження його майном.

Порядок прийняття спадщини регулює Книга шоста Цивільного кодексу України, зокрема Глава 85 «Спадкування за заповітом».

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Однак, у чому полягає порушене право самого позивача, позовна заява даних не містить.

Таким чином, проаналізувавши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в суді, та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 258, 259, 264, 265, 273, 293, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 24.07.2020 року.

Суддя: