Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/686/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 січня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
за участі: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_3 , який у період з 09.10.2013 року по 19.12.2017 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , згідно наказу командира військової частини № 198 від 09.10.2013 року виконував обов`язки на посаді водія взводу матеріального забезпечення. За час проходження служби та виконання службових обов`язків ОСОБА_2 було видано речове майно, відповідно до п. 1 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу міністра оборони України від 29.04.2016 року № 232, в яких зазначається, що військовослужбовці військової служби за контрактом забезпечуються речовим майном за встановленими нормами, починаючи з дня призначення їх на посаду наказом командира військової частини. Речове майно особистого користування офіцером, прапорщиком, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається у власність. Також вказує, що 09.11.2017 року за результатами службового розслідування, в ході якого було доведено систематичне порушення вимог Статутів Збройних Сил України, на солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 було накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю» та в подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2017 року №32-РС було звільнено у запас за частиною 8 пункту «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського складу у разі невиконання службових обов`язків) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На момент звільнення ОСОБА_3 з військової служби за контрактом видане речове майна невислужило встановленні строки-носки, що заподіяло державі матеріальну шкоду вартості обмундирування в сумі 2798 грн. 96 коп. обчислену пропорційну часу, що залишився до кінця строку носіння.
09.10.2018 року ОСОБА_3 з метою досудового врегулювання спору був направлений рекомендований лист для повернення коштів вартості обмундирування в сумі 2798 грн. 96 коп. в добровільному порядку. В подальшому 21.01.2019 року на його ім`я рекомендованим листом була направлена претензія про стягнення грошових коштів за речове майно, що не вислужило встановленні строки носки, яка залишена ОСОБА_2 без задоволення, а кошти не відшкодовано.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.10.2019 року цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.10.2019 року прийнято та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_1 , за довіреністю Коровай С.В., позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 підтримав та просив задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду вартості обмундирування в сумі 2798 грн. 96 коп. та судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп., перерахувавши їх на нині діючий рахунок позивач. Крім того, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_2 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення представника військової частини НОМЕР_1 , за довіреністю ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України, включена до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України і перебуває на утриманні державного бюджету. При цьому основні фонди, обігові кошти та майно військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 на праві повного господарського відання.
В судовому засіданні встановлено, що 09.10.2013 року по 19.12.2017 року ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , згідно наказу командира військової частини № 198 від 09.10.2013 року виконував обов`язки на посаді водія взводу матеріального забезпечення.
За час проходження служби та виконання службових обов`язків ОСОБА_2 було видано речове майно, відповідно до п. 1 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу міністра оборони України від 29.04.2016 року № 232, в яких зазначається, що військовослужбовці військової служби за контрактом забезпечуються речовим майном за встановленими нормами, починаючи з дня призначення їх на посаду наказом командира військової частини. Речове майно особистого користування офіцером, прапорщиком, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається у власність.
Судом також встановлено, що згідно акту службового розслідування від 09.11.2017 року було доведено систематичне порушення вимог ст.ст. 11, 12, 13, 16, 128, 129, 130, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в зв`язку з чим на солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 було накладено дисциплінарне стягнення - «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю».
Крім того, згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.12.2017 року за № 264, солдата ОСОБА_2 водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.12.2017 року №32-РС у запас за частиною 8 пункту «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського складу у разі невиконання службових обов`язків) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», направлено для зарахування на військовий облік до Черкаського ОМВК м. Черкаси та з 19.12.2017 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Також даним наказом утримано 2798 грн. 96 коп. за речове майно, яке не вислужило встановлені строки носки (а.с. 10).
Як вбачається з довідки-розрахунку № 5 від 19.12.2017 року за солдатом ОСОБА_2 рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна, яке не вислужило встановлені строки (шапка зимова, куртка польова утепл. н/зр., черевики з в/б тип А бойові, костюм польовий) на суму 2798 грн. 96 коп. (а.с. 11).
Також в судовому засіданні встановлено, що 09.10.2018 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_2 був направлений лист-вимога про повернення коштів вартості обмундирування, а 21.01.2019 року було направлено письмову претензію про стягнення грошових коштів за речове майно, що не вислужило встановленні строки носки в сумі 2798 грн. 96 коп., однак вони були залишені без відповідного реагування.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.
Також Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243 від 23.06.1995 року, визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Згідно з пункту 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або залишкової виплати.
Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був звільнений з військової частини НОМЕР_1 (військової служби) у запас за пунктом «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через службову невідповідність), позивач має право на утримання з нього вартості предметів речового майна строки носіння яких не закінчилися, тому суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України кошти в сумі 2798 грн. 96 коп., в якості відшкодування майнової шкоди.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.526,530,549,550,551,624,625,1048-1050,1054 ЦК України, ст. ст.12,13,81,141,259,265, 268,273,354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , МФО 820172, р/р НОМЕР_3 , місцезнаходження: вул. Надпільна, 222, м. Черкаси) кошти в сумі 2798 грн. 96 коп., в якості відшкодування майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , МФО 820172, р/р НОМЕР_3 , місцезнаходження: вул. Надпільна, 222, м. Черкаси) судовий збір в розмірі 1921 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення суду складений 03.02.2020 року.

Головуючий В.М.Скляренко