Справа №601/1925/19
Провадження № 2/601/58/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Медвідь І.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 21.08.2008 року отримала кредит у розмірі 11000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором станом на 16.09.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 88327,05грн., яка складається з: 43416,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22857,26 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 500,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4182.24 грн. - штраф (процентна складова).

АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 88327,05 грн.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 12.12.2019 за заявою представника відповідача ОСОБА_2 поновлено процесуальний строк на подання відзиву представнику відповідача, визнано явку представника позивача обов`язковою.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_2 просить в задоволенні позову відмовити та зазначає, що копія заяви позичальника від 21.08.2008 року про відкриття рахунку та надання банківських послуг, яка долучена до позовної заяви, не читається. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а тому не є належним та допустимим доказом по справі. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» не підписано відповідачем, а тому не можна вважати його складовою кредитного договору. Крім цього, відповідачем 07 жовтня 2019 року та 11 листопада 2019 року внесено на рахунок 15000 гривень.

У відповіді на відзив АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що при розгляді справи суду слід врахувати постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №356/1635/16-ц, від 28.03.2019 року у справі №428/2873/17, від 6.02.2018року у справі №755/2720/16-ц, від 17.04.2019 року у справі №666/388/16-ц та у справі №415/5971/17, відповідно до висновків яких не підписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, не ознайомлення з їх змістом, повне чи часткове виконання сторонами умов договору не є підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача вказала, що відповідач отримала в кредит у банку у сумі 51790,08 грн., а сплатила 70675,14 грн., а тому у позові просила відмовити.

У судовому засіданні відповідач та її представник ОСОБА_2 позов не визнали з підстав, наведених у відзиві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши вступне слово відповідача, її представника, дослідивши представлені сторонами докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримала кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

За укладеним 21 серпня 2008 року із Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого на даний час є ПАТ КБ «ПриватБанк», договором про надання банківських послуг ОСОБА_1 отримала картку кредитка «Універсальна,30 днів пільгового періоду» № НОМЕР_1, дата відкриття рахунку 21.08.2008 року, зі встановленим первісно кредитним лімітом у сумі 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць (а.с. 9).

За цим договором було відповідачці видано декілька карток.

З виписки по картрахунку, що був відкритий для виконання укладеного договору, довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 отримала картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 зі строком дії пере випущеної картки до останнього дня 07.2020.

При цьому, всі перелічені картки обліковуються єдиним картрахунком, виписка за яким додана позивачем до відповіді на відзив, а відтак, мають єдину систему обліку заборгованості. Тобто, доступ до карткового рахунку відбувався через декілька карток, у даному випадку через шість карток.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 21 серпня 2008 року ОСОБА_1 з часу укладення договору вчинялися дії щодо виконання зобов`язань, здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом.

Останнє погашення за кредитним договором було здійснено 11 листопада 2019 року у розмірі 10000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Підписана відповідачкою анкета-заява містить базову процентну ставку-3% в місяць на залишок заборгованості та умову про сплату штрафів у розмірі 500 грн.+5% від суми позову, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, більш ніж на 30 днів.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості по неустойці, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 серпня 2008 року, банк додав довідку про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового та Витяг з Умов та Правил про надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно наданих позивачем розрахунків у ОСОБА_1 станом на 16.09.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 88327,05грн., яка складається з: 43416,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22857,26 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 500,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4182.24 грн. - штраф (процентна складова).

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки інформація у ній повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "ПриватБанк" у період - з часу виникнення спірних правовідносин (21.08.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26.09.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів кредитор та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, однак додана до позовної заяви «Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з підписом позичальника містить умови, зокрема щодо сплати пені та порядку її нарахування.

Разом із тим, відповідач не спростовувала факт укладення 21.08.2008 року між сторонами кредитного договору у вигляді заяви-анкети.

Підписана між сторонами заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно наданого банком розрахунку вбачається, що за період з 01.06.2016 по 16.09.2019 відповідачкою в кредит отримано кошти у загальному розмірі 51790.08 грн.

За цей період позивачем нараховувались проценти, виходячи із ставки 3,6 % в місяць (43,2% річних), а не 3% (36% річних), як передбачено анкетою - заявою, тобто у завищеному розмірі.

У цьому розрахунку заборгованість по процентах відсутня. Вони нараховані за вказаний період у загальній сумі 62085.41 грн., які погашені банком за рахунок кредиту (стовбець «відсотки погашені за рахунок кредиту»), що призвело фактично до безпідставного збільшення тіла кредиту та в подальшому нарахування процентів на проценти, що чинним законодавством не передбачено (ст.1048 ЦК України).

Також проценти нараховані на суму вказану у стовбці «складова заборгованості за наданим кредитом», яка відрізняється (є більшою, включено пеню) від сум заборгованості по тілу кредиту (поточне + прострочене) та до нарахованої таким чином суми процентів, ще й неодноразово застосовано коефіцієнт 2.

Отже, банк, безпідставно нараховуючи проценти у збільшеному розмірі (3,6%) на заборгованість по тілу кредиту і, погашаючи їх за рахунок кредиту, незаконно та штучно збільшував суму заборгованості по тілу кредиту, та нараховував проценти на проценти плюс пеню, та ще й у подвійному розмірі.

Згідно розрахунку вбачається, що за період з 01.06.2016 року по 16.09.2019 року в рахунок заборгованості по пені (штрафам), комісії відповідачкою банку сплачено 5825,64 грн. Всього ОСОБА_1 за цей період сплачено 70675,14 грн., які банком направлено на погашення поточного тіла кредиту у сумі 34346,26 грн., простроченого тіла кредиту - 30500,24грн. та пені (штрафів) -5825,64 грн.

Обґрунтовуючи позов, АТ КБ «Приватбанк просить стягнути 22857,26 грн. пені, 4182,24 грн. штрафу (процентна складова), 500,00 грн. штрафу (фіксована частина).

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може двічі бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За правилами частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, строків виконання зобов`язань за указаним кредитним договором, свідчить по недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, тому вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище встановлені обставини збільшення банком тіла кредиту та те, що відповідачка фактично отримала в кредит у банку кошти у сумі 51790,08 грн., а сплатила -70675,14 грн., підстави для стягнення з неї заборгованості відсутні

Відповідно до ч.1 та 13 ст.141 ЦПК України судові витрати понесені по оплаті судового збору у загальній сумі 1921,00 грн. віднести за рахунок АТ КБ «Приватбанк».

Керуючись статтями 12, 76-80, 141, 265, 268, 274, 352 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, буд.50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 , жителька АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2020 року.

Головуючий