Провадження № 2/201/1027/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

11.10.2019р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с. № 2 - 4).

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 24.12.1999р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. На даний час, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу. Після припинення сімейних відносин, син проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Син ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, потребує спеціального харчування, купівлі тестових смужків, ліків, здачі додаткових аналізів. Крім того, навчається в школі та відвідує зайняття з англійської мови, що потребує коштів. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 300 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.10.2019р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 13).

В наданій суду 22.11.2019р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами. Додатково долучила до матеріалів справи довідку про доходи відповідача (а.с. № 16).

Відповідач ОСОБА_2 27.01.2020р. надав заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1 000 грн. щомісячно, в іншій частині позовних вимог просив відмовити, з тих підстав, що він тимчасово не працює та має ряд захворювань, що робить неможливим сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка. Також, в цій заяві відповідач просив справу розглядати без його участі та без фіксування процесу технічними засобами.

За таких обставин, враховуючи письмові заяви обох сторін від 22.11.2019р. та 27.01.2020р., суд розглянув цивільну справу 27.01.2020р. за відсутності сторін.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи 27.01.2020р. здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заяви сторін від 22.11.2019р. та від 27.01.2020р., вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ (а.с. № 7 ).

Малолітній син мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 . Дані обставини не спростовував і відповідач в заяві до суду від 27.01.2020р.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

Позивачка в позовній заяві просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 3 300 грн., посилаючись на те, що дана сума є половиною від витрат, які вона несене на утримання сина щомісячно. Проте, такий розмір аліментів не узгоджується з нормами ст. 182 Сімейного кодексу України з наступних підстав.

Як зазначає позивачка в позовній заяві, вона витрачає на дитину приблизно 8 100 грн., які складаються з витрат на школу, харчування вдома, витрати на зайняття англійською мовою, витрати на лікування, проте позивачка не врахувала той факт, що витрати на зайняття англійською мовою та лікування є додатковими витратами, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Отже, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відповідно до вимог ст. 185 СК України.

Крім того, при розрахунку позивачкою витрат на харчування сина допущено описку, оскільки позивачка помилково зазначає, що ці витрати складають 46 500 грн.

Таким чином, виходячи з розрахунку позивачки, витрати, які вона несе на утримання дитини щомісяця складають 600грн. (витрати на школу) + 4580грн. (харчування вдома)=5180грн.. Якщо розділити порівну суму між обома батьками, то вона складає 2 590 грн.

Між тим, при прийнятті рішення судом прийнято до уваги, що відповідно до довідки № 1053/05-30 від 04.10.2019р. ОСОБА_1 призначено державну допомогу на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 9).

Відповідно до довідки 1054/05-30 ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю у розмірі 1 564 грн. щомісячно.

Таким чином, витрати позивачки на утримання сина щомісячно з урахуванням того, що позивачка отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю та виходячи з її розрахунку, за виключенням витрат, які відносяться до додаткових, складає 1 026 грн. (2 590грн. 1 564 грн. = 1 026 грн.).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020р.» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2020р. - 2218грн., з 01.07.2020р. 2318грн., з 01.12.2020р.- 2395грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина слід стягнути аліменти в розмірі 1 500грн. щомісячно.

При винесенні рішення, судом враховано, що відповідач не працює, що підтверджується ксерокопією відповідної сторінки трудової книжки (а.с. № 28).

При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

При розгляді справи судом проаналізовані заперечення відповідача, які він виклав у заяві від 27.01.2020р., проте суд не може взяти за основу позицію відповідача про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1 000 грн. щомісячно, як просить відповідач, оскільки вона є меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на 2020 рік.

Так само, суд при винесенні рішення не може прийняти до уваги посилання відповідача на наявність у нього хвороб, оскільки це не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами.

При розгляді справи судом також враховано й обов`язок матері у відповідності до положень до ст. 141 СК України утримувати свою дитину до повнолітня і у певних випадках і після досягнення повноліття.

За таких обставин, оцінивши матеріальне становище сторін, зміст аргументів та заперечень обох сторін, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1 500грн. щомісячно, починаючи стягнення з 11.10.2019р. і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 2 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає, що з відповідача на користь держави слід судовий збір у розмірі 768грн.40коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 140, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ст.ст. 274, 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, в розмірі 1 500 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 11.10.2019р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.