Єдиний унікальний номер 235/143/19
Номер провадження 22-ц/804/477/20
Головуючий у 1-й інстанції Величко О.В.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 235/143/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту батьківства, факту прийняття спадщини, факту проживання разом зі спадкодавцем, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року (суддя Величко О.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області, текст повного судового рішення складено 14 листопада 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту батьківства, факту прийняття спадщини, факту проживання разом зі спадкодавцем, визнання права власності.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з червня 2008 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 Від сумісного проживання з яким ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 . При реєстрації народження доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її прізвище та ім`я по батькові записано відповідно до частини 1 статті 135 СК України за вказівкою матері, незважаючи на той факт, що її батьком є ОСОБА_3 . В подальшому ОСОБА_3 виявив бажання узаконити своє батьківство, однак не встиг цього зробити, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що зазначена квартира належала на праві власності його батькам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та померлому - кожному по 1/3 її частини, а після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично спадщину прийняла його мати ОСОБА_6 , яка, в свою чергу, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , вважала, що ОСОБА_3 після смерті своїх батьків фактично прийняв спадщину у вигляді вищезазначеної квартири, оскільки постійно в ній проживав та був зареєстрований. У 2018 році вона звернулась із заявою про встановлення факту батьківства, однак постановою Донецького апеляційного суду від 27.12.2018 року заяву залишено без розгляду, із зазначенням, що при наявності спору про право з тіткою померлого ОСОБА_3 , такі справи розглядаються в позовному провадженні. Просила встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_7 , яку народила ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зобов`язати Покровський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області внести зміни до актового запису № 429 від 13.08.2009 року про народження дитини ОСОБА_7 , а саме батьком дитини зазначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та видати нове свідоцтво про народження дитини; встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності, виданого представництвом фонду держмайна України від 12.03.1995 року; встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 (факт своєчасного прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ); визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно у вигляді житлової квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт батьківства, зокрема той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку народила ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зобов`язано Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису № 429 від 13.08.2009 року про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, батьком дитини зазначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та видати нове свідоцтво про народження дитини. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка залишилась після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 8 169,44 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави недоплачений судовий збір у розмірі 1 537,60 грн.

На вказане судове рішення відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що її в даній справі визначено відповідачем, що на її думку, не відповідає чинному законодавству, оскільки в таких справах відповідачами можуть бути спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування. Вважає, що порушення процесуальних дій судом першої інстанції у призначенні генетичної експертизи призвело до неправильної оцінки обставинам справи та обмежило можливості на захист її законного інтересу, оскільки вона є єдиним спадкоємцем майна померлого.

До апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Зазначає про те, якщо факт батьківства надає право на спадкування за законом, то до участі у справі мають бути залучені всі заінтересовані особи (спадкоємці). В даному випадку ОСОБА_2 вважає себе єдиною спадкоємицею майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 та звернулася з цього приводу до нотаріуса та до суду. Також вказує, якщо ОСОБА_2 не була згодна з проведеною експертизою, то вона мала можливість звернутися до суду з клопотанням про проведення додаткової або повторної експертизи в тому числі у будь-якій іншій експертній установі, однак цього не зробила.

Представник відповідача адвокат Булгакова О.Д. підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Очеретько О.В. просили залишити скаргу без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану подав заяву, у якій просив розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Зі змісту апеляційної скарги випливає, що відповідачем рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_4 .

При реєстрації народження доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її прізвище та ім`я по батькові записано відповідно до частини 1 статті 135 СК України за вказівкою матері (т. 1 а.с. 8).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року встановлено факт, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку народила ОСОБА_10 , та внесено зміни до актового запису № 429 від 13.08.2009 року стосовно відомостей про батька дитини (т.1 а.с. 24-25).

Постановою апеляційного суду від 27.12.2018 року рішення Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року скасовано, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровський МВ ДРАЦС про встановлення факту батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини та видачі нового свідоцтва про народження дитини залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, оскільки ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця за правом представлення за законом (т.1 а.с. 26-30).

14.11.2018 року відділом внесені зміни до актового запису про народження № 429 від 13.08.2009 року, складеного відділом на ОСОБА_7 на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду про встановлення факту батьківства від 01.10.2018 року, справа № 235/3787/18, а саме батьком дитини було записано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На підставі постанови Донецького апеляційного суду від 27.12.2018 року, номер справи № 235/3787/18/18507/20 про скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року, відділом змінено відомості про батька дитини на ОСОБА_11 (т.1 а.с. 51).

Згідно з довідкою Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 13937 від 18.06.2018 року ОСОБА_1 дійсно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_3 і вела спільне господарство з червня 2008 року по квітень 2009 рік (т.1 а. с. 13).

Наданими позивачкою доказами (копіями накладної, товарного чеку, свідоцтвом на поховання) підтверджується факт здійснення позивачкою поховання ОСОБА_3 (т.1 а. с. 14-16).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 318 відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (не материнського) походження, які б виявлялись у припустимого батька.

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9%.

У висновку експерта за зазначено, що в КЗ «Дніпропетровське обласне БСМЕ» проводиться встановлення кровного споріднення тільки між батьками та дітьми, встановлення кровного споріднення між іншими родичами не проводиться. Тому відповісти на питання про ступінь та ймовірність спорідненості між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 неможливо (т.1 а.с. 106-109).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки біологічне батьківство померлого ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доведено, тому вимога про встановлення факту батьківства, а саме, того факту, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_7 , яку народила ОСОБА_8 , підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на момент смерті останній, то суд вважав, що в цій частині вони підлягають задоволенню, оскільки підтверджені матеріалами справи.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішення суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Колегія суддів виходить з того, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, висновки судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05; § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

В матеріалах справи є висновок експертизи № 318 від 29 травня 2019 року, що проведена експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» (м. Дніпро, площа Соборна, 14), на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2019 року, згідно з яким, відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менш 99,99999% (т.1 а.с. 106-108).

Вищевказану експертизу провів лікар судово-медичний експерт імунолог відділення судової-медичної генетики КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», ОСОБА_12 - ОСОБА_13 (стаж роботи за фахом «судово-медична імунологія» 21 рік, спеціалізація по генетиці лабораторній, 2-й кваліфікаційний клас судового експерта, лікар вищої кваліфікаційної категорії).

Судово-медична експертиза (дослідження) речових доказів у відділеннях судово-медичної імунології проводяться з метою встановлення наявності і групової належності об`єктів людського походження, встановлення батьківства з використанням спеціальних методів, методик, а також знань в галузі судової медицини.

Отже, довід апеляційної скарги стосовно того, що експерт ОСОБА_14 не є судово-медичним експертом генетиком, а також посилання на відсутність в реєстрі, ліцензії, сертифікату, є безпідставними та такими, що спростовуються інформацією про експерта з висновку експерта № 318 та реєстром атестованих судових експертів на офіційному сайті Міністерства юстиції України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок експерта відповідає вимогам, які ставляться до нього, та містить всі відомості, передбачені статтями 107, 108 ЦПК України. В свою чергу, доводи апеляційної скарги щодо проведеної експертизи є безпідставними та такими, що зводяться до незгоди з її висновком.

В апеляційній скарзі відповідач також посилається на те, що 25 лютого 2019 року нею було заявлено клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставити питання «чи є між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 спорідненість 2 групи?». Дане клопотання було задоволено ухвалою суду, проте не виконано.

В висновку експерта № 318 зазначено, що в КЗ «Дніпропетровське обласне БСМЕ» проводиться встановлення кровного споріднення тільки між батьками та дітьми, встановлення кровного споріднення між іншими родичами не проводиться. Тому відповісти на питання про ступінь та ймовірність спорідненості між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , не можливо.

З матеріалів справи встановлено, що з іншими клопотаннями стосовно призначення додаткової або повторної експертизи відповідач не звертався. Крім того, колегія суддів вважає, що з огляду на наявність висновку експерта № 318 від 29 травня 2019 року, який є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, доказова цінність якого суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, необхідність в проведенні зазначеної відповідачем експертизи є необґрунтованою.

Згідно довідки Покровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області під час проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000905 від 06.06.2018, за фактом смерті ОСОБА_3 , у останнього в Покровському відділенні СМС під час проведення судово-медичної експертизи було відібрано зразки крові на марлю, Які відправлені на зберігання до архіву відділення судово-медичної цитології Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14 (т.1 а.с. 69), що спростовує доводи скарги стосовно походження «біоматеріалу» - зразків крові ОСОБА_3 , які досліджувався експертом при проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Отже, на підставі належним чином досліджених доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо встановлення батьківства та похідної вимоги про внесення відповідних змін до актового запису щодо народження дитини.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що під час розгляду справи нею було заявлено клопотання про витребування з Покровського об`єднаного військкомату справи ОСОБА_3 та витребування з КМУ «Центру первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська амбулаторної картки ОСОБА_3 . На думку відповідача, дослідження вказаних доказів вказало би на наявність захворювання, яке виключає з боку померлого батьківство, та на групову належність крові.

В матеріалах справи є відповідь директора Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Остряніна І.Л. , з якої випливає, що адміністрація КП «ЦПМСД» Покровської міської ради Донецької області не має можливості надати амбулаторну карту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , для проведення експертизи, оскільки в структурних підрозділах Центру ПМСД вищевказана амбулаторна карта відсутня (знаходиться у пацієнта) (т. 1 а.с.89).

В свою чергу, за частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином й цей довід апеляційної скарги є безпідставним.

Апеляційний суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вона не може бути відповідачем в даній справі, оскільки спадщину після смерті свого племінника вона не отримувала, а відповідачем в таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. Такий довід скарги є необґрунтованим та таким, що випливає з неправильного тлумачення чинного законодавства скаржником.

Як вбачається з копії спадкової справи № 94/2018 (т.2 а. с. 1 -175), відповідач ОСОБА_2 подавала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (т.2 а.с. 36), а також заяви: про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину, про закриття спадкової справи за заявою ОСОБА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 (т. 2 а. с. 51,113, 163), що свідчить про її намір отримати спадкове майно у вигляді квартири.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при встановленні факту батьківства, суди мають керуватися вимогами постанов Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». А саме, якщо факт батьківства надає право на спадкування за законом, то до участі у справі мають бути залучені усі заінтересовані особи (спадкоємці). Якщо хтось із заінтересованих осіб заперечуватиме встановлення факту, мотивуючи свої заперечення наявністю спору про право, то заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може, тоді суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року встановлено факт, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку народила ОСОБА_10 , та внесено зміни до актового запису № 429 від 13.08.2009 року стосовно відомостей про батька дитини (т. 1 а.с. 24-25).

Постановою апеляційного суду від 27.12.2018 року рішення Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року скасовано, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровський МВ ДРАЦС про встановлення факту батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини та видачі нового свідоцтва про народження дитини залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, оскільки ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця за правом представлення за законом (т.1 а.с. 26-30).

Отже, з огляду на наявність спору про право, дана справа розглядається в порядку позовного провадження. Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що вона є єдиним спадкоємцем майна померлого, а тому, слід вважати, що ОСОБА_2 є належним відповідачем в даній справі.

Стосовно незгоди ОСОБА_2 із стягненням з неї судового збору оскаржуваним судовим рішенням, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом першої інстанції було розподілено судові витрати в визначеному законом порядку, а тому доводи скарги є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та такими, що не впливають на висновки суду та зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року. Відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року в розмірі 2 305,20 грн до ухвалення рішення у справі.

З огляду на те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 14 листопада 2019 року у вказаному розмірі.

Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року в розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок. Судовий збір сплачується за такими реквізитами: отримувач коштів - Бахмутське УК/Бахмутська ОТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37868870, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA0005584, код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу - *; 101; (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький апеляційний суд (м. Бахмут).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

Г.В. Новікова

Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич