ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та способу участі батька у вихованні дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні, спілкування з дітьми та встановлення місця проживання дітей з батьком,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та способу участі батька у вихованні дітей.

Згідно з поданим позовом в останньому заявлені вимоги про:

-визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за її місцем проживання;

-про встановлення способу участі батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні і спілкуванні з малолітніми доньками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши графік для їх побачень та спілкування наступним чином:

в перший та третій тиждень місяця з 17:00 години п`ятниці до 17:00 години неділі діти перебувають з батьком (без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дітей), за його місцем проживання, зі згоди дітей та з обов`язковим дотриманням батьком графіка та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого навчального закладу;

в день народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року протягом трьох годин підряд, починаючи з 17:00 години до 20:00 години, без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дітей, забираючи доньок за місцем їх проживання, та повертаючи доньок за місцем їх проживання;

протягом двох тижнів влітку для організації спільного відпочинку та оздоровлення за вибором батька, без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дітей, забираючи доньок за місцем їх проживання, та повертаючи доньок за місцем їх проживання;

у день народження малолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у час не менший, ніж 2 (двох) годин, та не більше 4 (чотирьох) години, попередньо узгоджений з ОСОБА_2 ;

-зобов`язання ОСОБА_1 чітко дотримуватися визначених графіком побачень з доньками, графіку та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого навчального закладу та завчасно попереджати ОСОБА_2 про можливість та причини зміни у визначеному порядку його зустрічей.

Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідач є батьками малолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після народження яких взаємовідносини між нею та відповідачем, як подружжям, погіршилися: відповідач почав ревнувати дружину до доньок, траплялися випадки коли відповідач починав кричати на позивача, вимагаючи приділяти більше уваги саме йому, навіть коли одна з доньок потребувала термінової уваги. З цього приводу між подружжям стали виникати непорозуміння, які в подальшому переросли в сварки, потім в гучні сварки в присутності доньок, що мало негативний вплив на них, та через що позивач була вимушена звертатися за допомогою до лікарів. У доньки ОСОБА_5 до двох років виникали приступи, у зв`язку з чим вона перебувала під наглядом у лікаря невролога.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, під час перебування доньок в дошкільному закладі вона приймала активну участь у діяльності їх групи ясла-садок: була членом батьківського комітету, приймала особисту участь в організації та проведенні різних заходів по вихованню дітей. Для розвитку здібностей доньок ОСОБА_2 організовувала для них відвідування танцювальної студії, студії з малювання, організовувала заняття художньою гімнастикою тощо.

Сварлива поведінка відповідача вимусила припинити подальше сімейне життя, в грудні 2017 року позивач була вимушена забрати особисті речі та переїхати разом із дітьми з квартири, в якій проживали однією сім`єю ( АДРЕСА_1 ), до квартири, в якій мешкає до цього часу ( АДРЕСА_2 ), співвласником якої є позивач (на підставі свідоцтва про право власності на житло від серпня 1997 року, виданого ОСЖБ № 22 на підставі розпорядження 13-ІІІ/97): квартира є трикімнатною, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., розташована на 5 поверсі 10 поверхового будинку, та складається з: житлових кімнат - № 1, площею 12,6 кв.м., №2 площею 17,5 кв.м., № 3 площею 13,7 кв.м.; кухні, площею 7,6 кв.м.; ванної кімнати, площею 2,1 кв.м.; вбиральні, площею 1,1 кв.м.; коридору, площею 5,2 кв.м.; вбудованої шафи, балкону, лоджії.

Незважаючи на те, що з грудня 2017 року фактичне місце мешкання дітей змінилося, позивач з вказаного періоду та по травень 2018 року возила їх до КЗО «ДНЗ № 378» ДМР на ж/м Червоний Камінь; в травні 2018 року позивач забрала документи доньок в закладі та здала документи до КЗО «ДНЗ № 96» ДМР, який розташований поруч з місцем фактичного проживання доньок, з метою зменшення часу на дорогу з місця мешкання дітей до закладу, в якому вони перебували, оскільки відповідач в добровільному порядку надавати кошти на утримання дітей чи допомагати в транспортуванні доньок до дошкільного закладу відмовився.

Таке переведення доньок в інший дошкільний заклад викликало агресивну реакцію відповідача, та він в березні 2019 року забрав документи доньок в ДНЗ № 96 та самовільно перевів доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ДНЗ №378 повторно, повідомив, що має намір виховувати доньок одноособово, піклуватися ними, утримувати їх, приймати активну цілодобову участь в їх розвитку та вихованні. Також відповідач погрозами фізичного та психологічного насильства по відношенню до позивача заборонив чинити йому в цьому будь-які перешкоди. Відповідач самостійно оформив доньок в ДНЗ №378, в якому, під час оформлення повідомив працівникам дошкільного навчального закладу негативну та неправдиву інформацію про їх матір; рішення відповідача про самостійне переведення доньок до іншого дошкільного навчального закладу призвело до того, що доньки відвідували заклад нерегулярно. Так, у березні 2019 року доньки відвідали заклад 6 днів; в травні 2019 року заклад відвідувала одна ОСОБА_5 тільки 3 дні. При цьому, ОСОБА_7 дуже сумувала за матір`ю, плакала та постійно згадувала маті року

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, на даний час між нею та відповідачем існує спір про місце мешкання дітей; позивач ніколи не заважала та не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з доньками, та навпаки сприяла їх зустрічам та спілкуванню. Однак, відповідач заперечує проти того, щоб місце мешкання дітей було визначено саме із позивачем.

У квітні 2019 року відповідач забрав обох доньок з дитячого садочка та, не попередивши позивача, на декілька тижнів виїхав з ними в Карпати без будь-яких речей, необхідних донькам для такої подорожі.

В червні 2019 року відповідач забрав до себе доньку ОСОБА_5 та повідомив, що вона більше не повернеться до позивача. З метою отримання допомоги у цьому питанні позивач викликала поліцію, яка просила пред`явити рішення суду, якого позивач не мала. У зв`язку з викладеним відповідач цілий місяць не надавав позивачу можливості спілкуватися з дитиною, доки донька не потрапила в липні 2019 року до інфекційного відділення КЗ «Дніпровська МДКЛ № 6», звідки позивач забрала дитину під розписку.

27 вересня 2019 року, оскільки відповідач не дбав про матеріальне забезпечення дітей, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська (справа № 199/7541/19) за заявою ОСОБА_2 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Протягом останніх місяців відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання доньок, що, на переконання позивача, свідчить про неналежне виконання ним батьківських обов`язків по утриманню дітей та нерегулярність надання донькам матеріальної допомоги.

Про себе позивач повідомила додатково, що вона не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, у неї не виявлено будь-яких обмежень для встановлення опіки над дітьми, позивач працює на посаді менеджера та отримує заробітну плату, має гнучкий графік роботи, який дозволяє їй вибудовувати робочі дні з огляду на інтереси дітей, позитивно характеризується за місцем роботи, доньки під час перебування під її одноособовою опікою та мешканням разом із нею розвивають свої творчі здібності, відвідують студію танців «Малина», художню студію малювання, на які супроводжує їх позивач або бабуся дітей ОСОБА_8 ; позивач на праві спільної сумісної власності із своєю матір`ю ОСОБА_8 має житло, квартира обладнана усіма зручностями, дівчата мають усі умови для навчання, відпочинку, проведення дозвілля: мешкають в окремій кімнаті, кожна має своє ліжко, мають місце для ігор та відпочинку, стіл та стілець для навчання у кожної свій, що було обстежено фахівцями Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради та складено відповідний акт. Також, з метою забезпечення безпеки доньок позивач обладнала належний їй на праві приватної власності транспортний засіб - а/м «Тойота Камрі» двома дитячими автокріслами (у відповідача таке дитяче обладнання відсутнє).

Діти відвідують дошкільний навчальний заклад, який розташований в безпосередній близькості від місця мешкання, перебувають на обліку про надання первинної медичної допомоги за адресою мешкання: АДРЕСА_2 , в медичному закладі КЗ «ДЦПМСД №5» (м. Дніпро, ж/м Червоний Камінь, буд. 10) в безпосередній близькості від місця мешкання дітей з 2015 року.

Відповідач не працює, з метою зменшення розміру присуджених до стягнення аліментів на утримання доньок за рішенням суду 15 жовтня 2019 року відповідач подав заяву про припинення ним підприємницької діяльності, як ФОП, та зняття його з реєстрації.

Відповідач звернувся до органу опіки та піклування із заявою про встановлення для нього часу для спілкування та побачень з доньками: рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 23 грудня 2019 року «Про встановлення днів побачень ОСОБА_1 з малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 встановлені дні побачень з малолітніми доньками зі згоди дітей, а також зобов`язано ОСОБА_1 вчасно повертати малолітніх доньок після часів спілкування за місцем їх проживання, дотримуватися графіка та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого закладу. Однак, всупереч покладених рішенням виконкому на відповідача обов`язків щодо вчасного повернення доньок, дотримання графіка та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого закладу, відповідач порушив зазначені обов`язки, коли у січні 2020 року без попередження позивача виїхав із доньками в Івано-Франківську область, повернувшись з якої не дотримувався графіка та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого закладу: у дні, коли доньки перебувають разом із відповідачем, вони не відвідують ні дошкільний навчальний заклад, ні студію танців «Малина» та художню студію малювання, тоді як у цьому році повинні почати навчання у шкільному закладі, що зумовлює необхідність їх підготовки до навчання у школі та регулярне відвідування ними дошкільного навчального закладу.

З метою діагностування психоемоційного стану доньок, визначення батьківського потенціалу батьків та ставлення доньок до кожного з батьків позивач звернулась до КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР та уклала відповідний догові року 12 листопада 2019 року позивачем отримана довідка № 142 з вищевказаного закладу, згідно з висновками якої місце мешкання доньок разом з матір`ю відповідає інтересам дітей. Також вказаним закладом у своєму висновку рекомендовано наступне: «оскільки дівчинки переживали психотравмуючи події, вони повинні постійно перебувати в режимі емоційної стабільності, в безпечному середовищі та їх не можна розлучати, оскільки це приведе до вторинної психотравматизації дітей. Задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей в період формування психіки дівчат та для встановлення довірливих між батьком та дітьми рекомендовано спілкування з батьком ОСОБА_1 проводити в присутності матері ОСОБА_2 , оскільки мати для дівчат, на даний час, є особою, з якою діти відчувають себе у безпеці».

У березні 2020 року відповідач звернувся із зустрічним позовом (Т. 1 а.с. 115-130) про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні, спілкування з дітьми та встановлення місця проживання дітей з батьком та заявленими в ньому вимогами:

- про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у їх вихованні;

- про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 ;

- про встановлення способу участі батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з дочками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ними повноліття шляхом встановлення систематичних особистих побачень без присутності одного із батьків, чи інших осіб, без обмеження місця зустрічей та з правом поїздок по території України, у тому числі до бабусі, згідно з таким графіком:

-182 днів кожному із батьків дітей щорічно включно із нічним часом під час відпустки батька або матері без присутності матері або батька з можливістю розподілу цих днів протягом року;

- кожні парні тижні місяця з 17:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі включно з нічним часом з батьком ОСОБА_1 або матір`ю ОСОБА_2 , без присутності іншого;

- у святкові дні: на Різдво, Великдень, Трійцю, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше п`яти святкових днів, що становить половину усіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за спільною згодою батьків з 9:00 до 20:00 години за місцем проживання батька ОСОБА_1 або матері ОСОБА_2 без присутності іншого;

- у день народження дітей з 9:00 години ІНФОРМАЦІЯ_7 кожного парного року за місцем проживання батька без присутності іншого;

- у день народження батька дітей з 9:00 години ІНФОРМАЦІЯ_8 за місцем його проживання без присутності матері;

- у день народження матері дітей з 9:00 години ІНФОРМАЦІЯ_9 за місцем її проживання без присутності батька;

- під час хвороби дітей або однієї з дочок з 9:00 до 20:00 години за її місцезнаходженням з дотриманням режиму і забезпеченням вільного доступу лікарів та батька або матері;

- щоденне спілкування батька або матері у телефонному режимі чи за допомогою інших телекомунікаційних мереж;

- спілкування з дитиною у вільний від навчального процесу час у дошкільних, шкільних, інших навчальних закладах.

-зобов`язання ОСОБА_2 погоджувати із ОСОБА_1 усі питання медичного обслуговування дітей (вакцинації, методи і форми лікування, застосування медичних препаратів тощо), а також усі питання освіти (вибір і зміна навчальних закладів, секцій, гуртків тощо), за тиждень повідомляти про додаткові можливості або перешкоди у спілкуванні з дочками (її від`їзд з міста, можлива відпустка за межами міста тощо);

- встановлення, що під час відсутності одного із батьків за місцем постійного проживання інший із батьків має пріоритетне право на спілкування з дочками, включаючи перебування дітей у одного з них у нічний час до повернення іншого;

-заборону матері або батькові дітей виїзд з дочками за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим без посвідченої нотаріусом згоди одного з них.

Зустрічний позов відповідача обґрунтований тим, що після народження дітей ОСОБА_2 змінила своє ставлення до відповідача. У зустрічному позові відповідач визнав, що між подружжям були скандали у присутності дітей, що негативно вплинуло на них. Втім, в цьому відповідач звинувачує позивач, яка у присутності дітей принижувала відповідача, ображала, провокувала, щоб відповідач її побив задля існування в майбутньому причини для розірвання шлюбу. ОСОБА_2 декілька разів покидала відповідача, переїжджала з дітьми до матері з незрозумілих для відповідача причин. В березні 2015 року разом із дітьми без будь-якого попередження переїхала проживати до своєї матері, посилаючись на те, що матір буде їй допомагати у догляді за дітьми. Влітку 2015 року позивач повернулася та через деякий час знову виїхала до своєї матері. В період з 2015 року по грудень 2017 року ОСОБА_2 декілька разів виїжджала до своєї матері, а потім поверталася. З грудня 2017 року ОСОБА_2 з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_2 зі своєю матір`ю та її чоловіком.

Протягом 2018 року відповідач бачився з дітьми регулярно, на вимогу позивача до жовтня 2018 року надавав їй щомісячно кошти, які вона просила. В жовтні 2018 року ОСОБА_2 та її матір почали налаштовувати дітей проти нього, про що відповідач дізнався від дітей.

Про себе відповідач повідомив, що він має можливість без участі будь-яких інших осіб спілкуватися з дочками, вирішувати абсолютно любі питання, пов`язані з їх розвитком (фізичним і духовним), підвищувати їх свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати їх усім необхідним та виховувати у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька, спроможний забезпечити їх всім необхідним. Він має постійне місце роботи, стабільну заробітну плату, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На переконання відповідача позивач постійно перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, у можливості приймати участь у їхньому вихованні, рішення виконкому ОСОБА_2 не виконує.

З донькою ОСОБА_11 відповідач не бачився з 27 лютого 2020 року, йому перешкоджають; інша донька ОСОБА_5 проживає разом із ним.

Відповідно до висновку психолога ОСОБА_12 від 14 березня 2020 року за результатами психологічного діагностування виявлено, що психоемоційний стан ОСОБА_1 стабільний, чоловік має високу самооцінку, урівноважений, стриманий, він сумлінно виконує свої обов`язки щодо виховання своїх доньок. Індивідуальні психологічні особливості наступні: має низький рівень тривожності та агресивності; агресивність не є рисою характеру чоловіка; в конфлікті обирає такий стиль поведінки, як компроміс; акцентуації характеру відсутні, не схильний до маніпулювання.

Результати методики «PARI» показали, що між батьком та дівчинками існує оптимальний емоційний контакт. Стиль батьківської поведінки авторитетний. Чоловік відкритий для спілкування з дівчинками та дуже любить їх. ОСОБА_10 , на теперішній час знаходиться в процесі довгострокової психотерапевтичної роботи та відвідує спеціаліста тричі на тиждень. У бесіді ОСОБА_5 повідомляє: «Мама працює та повертається з роботи дуже пізно, я не хочу весь час бути з бабусею та дідом». Згідно з результатами психологічного діагностування виявлено, що у ОСОБА_5 наступний психоемоційний стан: підвищена чутливість до питань, які стосуються матері та її відносини до батька. Зараз, домінантною особою в житті ОСОБА_5 є батько, дитина має дружні та довірливі відносини з ним.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки, позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено:

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 ..

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом:

надання ОСОБА_1 систематичних побачень з дітьми без присутності ОСОБА_2 (матері дітей) з дотриманням розкладу дитячих гуртків та навчального закладу, які відвідуватимуть діти, а також дитячого розпорядку дня з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька:

- кожного першого та третього тижня місяця, починаючи з 17.00 год. п`ятниці до 17.00 год. неділі;

- щотижня у середу з 17:00 год. до 20:00 год.;

- кожного парного року у день народження дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з 09.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_5;

- кожного року ІНФОРМАЦІЯ_4 у день народження ОСОБА_1 з 09.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_4;

- кожного року у період літніх шкільних канікул протягом двох тижнів для спільного відпочинку за вибором батька;

- кожного року у період зимніх шкільних канікул протягом не менше 7 (семи) діб для спільного відпочинку за вибором батька.

Відібрати ОСОБА_3 від ОСОБА_1 і передати дитину у сім`ю матері ОСОБА_2 ..

Рішення суду в частині відібрання дитини та повернення її матері допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти вимог позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відносно малолітньої ОСОБА_5 відповідачем не дотриманий Календар профілактичних щеплень в Україні, тобто відносно дитини відповідачем не вжиті заходи для забезпечення її здоров`я та життя, такі заходи не має змогу вчинити й матір дитини, оскільки в цьому перешкоджає відповідач. Відтак, залишення дитини у відповідача є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання та для суду наявні підстави для ухвалення про відібрання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 і передачу дитину у сім`ю матері ОСОБА_2 .. Оскільки судом вирішений спір щодо проживання малолітніх дітей разом із ОСОБА_2 за її місцем проживання, враховуючи, що батько дітей проживає окремо, мають бути визначені способи його участі у вихованні дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивовано тим, суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони по даній справі є батьками малолітніх двійняток ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (Т. 1 а.с. 11-12).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають за різними адресами.

Кожен із батьків дітей забезпечений власним житлом, та мешкає в ньому; малолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 (Т. 1 а.с. 14, 22) за місцем її проживання ( АДРЕСА_2 ), інша малолітня донька - ОСОБА_3 з червня 2019 року проживає разом із батьком за адресою його проживання ( АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 147).

Позивач працює та отримує дохід (Т. 1 а.с. 15), за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (Т. 1 а.с. 16, 28); відповідач не надав доказів на підтвердження працевлаштування та отримання будь-якого доходу.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №2555 від 27 серпня 2018 року виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначені в даному висновку наступні обставини справи зі слів ОСОБА_2 із скаргою на біль в місцях ушкоджень: «26 серпня 2018 року мій чоловік викручував руку, у мене в руках знаходились ключі, при цьому він з силою стискав мої руки, ногою вдарив мене по лівій нозі та животу. Бив руками по обличчю, хапав руками за руки» (Т. 1 а.с. 20-22).

Відповідно до декларацій про вибір лікаря (Т. 1 а.с. 23-24) позивачем в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано лікаря, який надаватиме дітям первинну медичну допомогу.

Відповідно до акту обстеження від 30 серпня 2019 року (Т. 1 а.с. 13) за адресою: АДРЕСА_2 умови проживанні добрі, в квартирі чисто та зроблений сучасний ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, двоповерхове ліжко, диван, на лоджії зроблено ігрову кімнату, в наявності одяг, взуття, іграшки.

27 вересня 2019 року суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_13 видано судовий наказ (Т. 1 а.с. 32) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 23 грудня 2019 року «Про встановлення днів побачень ОСОБА_1 з малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Т. 1 а.с. 132) ОСОБА_1 встановлені дні побачень з малолітніми доньками: в першій та третій тиждень місяця з п`ятниці 17.00 до понеділка 17.00, в другий та четвертий тиждень місяця з четверга 17.00 до суботи 17.00 зі згоди дітей, а також зобов`язано матір ОСОБА_2 не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітніми доньками, зобов`язано ОСОБА_1 вчасно повертати малолітніх доньок після часів спілкування за місцем їх проживання, дотримуватися графіка та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого закладу.

24 лютого 2020 року ОСОБА_2 зверталася із відповідною заявою з проханням перегляду рішення виконкому Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 23 грудня 2019 року «Про встановлення днів побачень ОСОБА_1 з малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Т. 1 а.с. 94-98, Т. 2 а.с. 121), у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення виконкому; у відповіді від 25 лютого 2020 року та від 05 травня 2020 року ОСОБА_2 роз`яснено право звернення до суду.

Відповідно до довідки від 12 листопада 2019 року № 142 з КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (Т. 1 а.с. 29-31), яка складена практичним психологом ОСОБА_14 , оскільки дівчатка переживали психотравмуючі події, вони повинні постійно перебувати в режимі емоційної стабільності, в безпечному середовищі та їх не можна розлучати, оскільки це призведе до вторинної психотравматизації дітей. Задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей в період формування психіки дівчат та для встановлення довірливих між батьком та дітьми рекомендовано спілкування з батьком ОСОБА_1 проводити в присутності матері ОСОБА_2 , оскільки мати для дівчат, на даний час, є особою, з якою діти відчувають себе у безпеці. Задля об`єктивної оцінки ситуації ОСОБА_1 рекомендовано пройти психологічне діагностування емоційного стану та визначення його батьківського потенціалу. Задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей в період формування психіки дівчат та для встановлення довірливих відносин між батьком та дітьми, батькові ОСОБА_1 звернутися до фахівця з питань корекції поведінки для мінімізування психологічного негативного впливу на психоемоційний стан доньок ОСОБА_15 та ОСОБА_5 .

Відповідно до талонів-повідомлень (Т. 1 а.с. 84-86) ОСОБА_2 зверталася із заявами (повідомленнями) про кримінальне правопорушення з приводу неповернення ОСОБА_1 дітей, невідвідування дітьми навчальних закладів та гуртків.

У відповідях від 04 грудня 2019 року , 28 січня 2020 року, 23 січня 2020 року (Т. 1 а.с. 87-89) ОСОБА_2 роз`яснено про те, що із ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду, спрямовану на недопущення здійснення у подальшому протиправних дій у відношенні ОСОБА_2 та членів її родини.

Відповідно до розрахунку заборгованості (Т. 1 а.с. 93), який складений старшим державним виконавцем Кравченко Ю.О., зі сплати аліментів ОСОБА_1 заборгованість станом на 01 березня 2020 року становить - 3975,34 грн.

Станом на 01 березня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам відсутня (Т. 1 а.с. 166).

Згідно з актом обстеження за адресою: АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 149) умови проживання дитини добрі, в квартирі чисто, електро - водо-газопостачання, в наявності індивідуальне опалення, квартира облаштована сучасними меблями та сучасною побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: в одній кімнаті стоїть двоярусне ліжко для дітей, є місце для ігор та відпочинку дітей, багато дитячих іграшок.

ОСОБА_1 звертався із заявами до начальника Управління - служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради (Т. 1 а.с. 150, 156).

Діти відвідували та відвідують садок нерегулярно (Т. 1 а.с. 92, Т. 1 а.с. 157, Т. 1 а.с. 161-163).

Відповідно до виписки №3383 з медичної карти стаціонарного хворого інфекційного відділення для дітей раннього віку (Т. 1 а.с. 25) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрапила до стаціонару 25 липня 2019 року , 26 липня 2020 року виписана. Загальний стан дитини під час вступу середньої тяжкості, важкість стану обумовлена інтоксикаційним синдромом.

ОСОБА_1 звертався із заявами до Новокодацького відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (Т. 2 а.с. 82-85); відповідно до наданих відповідей з гр. ОСОБА_2 проведена профілактична бесіда про неприпустимість вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого позивачем доказу (відео та фотографії (Т. 2 а.с. 143, 144)) ОСОБА_1 тримає руками паперовий згорток із сипучою речовиною та проводе із нею певні маніпуляції.

Згідно з наданим відповідачем доказом (відео) останній відпочивав разом із дітьми (Т. 2 а.с. 86).

Задовольняючи частково первісний та зустрічний позов, районний суд обґрунтовано виходив з того, що відносно малолітньої ОСОБА_5 відповідачем не дотриманий Календар профілактичних щеплень в Україні, тобто відносно дитини відповідачем не вжиті заходи для забезпечення її здоров`я та життя, такі заходи не має змогу вчинити й матір дитини, оскільки в цьому перешкоджає відповідач. Відтак, залишення дитини у відповідача є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання та для суду наявні підстави для ухвалення про відібрання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 і передачу дитину у сім`ю матері ОСОБА_2 .. Оскільки судом вирішений спір щодо проживання малолітніх дітей разом із ОСОБА_2 за її місцем проживання, враховуючи, що батько дітей проживає окремо, мають бути визначені способи його участі у вихованні дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину.

Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Частинами 1, 2 стаття 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо вирішення питання про визначення місця проживання дітей, а отже у суду першої інстанції не було правових підстав для ухвалення оскаржуваного рішення по справі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутність висновку органу опіки та піклування не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, згідно вимог чинного законодавства, суд при вирішенні спорів зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він недостатньо обґрунтований та суперечить інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні спору, судом першої інстанції не була врахована думка дітей, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на наступне.

Так, в ст. 160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Матеріалами справи встановлено, що діти ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вони не досягли десятирічного віку, а отже вирішення їх місця проживання визначається за згодою батьків.

Відповідно до статті 11, частини першої статті 12 Закону України від 26.04.2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з принципом 1 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і можливості та прийнятні умови, які дозволяли би їй розвиватися фізично, умово, духовно і в соціальному відношенні здоровою і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) передбачено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини», а також положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України містить: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини».

Як зазначалося вище, між сторонами існує спір про визначення місця проживання дітей.

Суд першої інстанції при вирішені спору по суті, повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовів.

Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що діти ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є двійнятами, та їх роз`єднання є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів останнього матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції роблячи висновок, що діти повинні проживати з матір`ю, не врахував те, що мати не забезпечувала належне виховання дітей, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази належного виховання позивачкою дітей.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що загалом рішення ухвалено фактично на користь ОСОБА_2 , обґрунтовано особистим негативним ставленням судді до нього, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовів.

Визначений судом спосіб участі батька у вихованні дітей відповідає інтересам дітей, свідчить про систематичність побачень батька з доньками, відвідування дітьми місця його проживання та можливість спільного відпочинку.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко