КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
судді Київського апеляційного суду Лапчевської О.Ф.
25 листопада 2020 року
провадження №22-ц/824/8167/2020
у справі за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Єрьомичевої Аліни В`ячеславівни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року /суддя Остапчук Т.В./
у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати сум та компенсацію втрати частини грошових доходів, -
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення суми заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати сум та компенсацію втрати частини грошових доходів.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 7 910 грн. 01 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 12 травня 2017 року по 30 червня 2019 року без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів в розмірі 169 803 грн. 14 коп. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1 134 грн. 14 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум та компенсації втрати частини грошових доходів. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЦПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Так, відповідно до матеріалів справи, наказом (розпорядженням) № 288/ДН-ос від 11.05.2017 року про припинення трудового договору (контракту), ОСОБА_1 було звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. /а.с. 27/

У наказі було зазначено, що ОСОБА_1 підлягає компенсація за 12 днів відпустки, у неї немає не відпрацьованих днів, її звільнення узгоджено із профспілковою організацією, вихідна допомога не передбачена.

Разом з тим, звертаючись із позовною заявою, ОСОБА_1 , ввела суд першої інстанції в оману, з яким погодилась колегія суддів, вказуючи, що їй передбачена компенсація за 15 днів відпустки.

Крім того, позивач не розділяє позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі із компенсацією за невиплачену відпустку, об`єднуючи їх в одну.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КзПП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 наказ про звільнення не оскаржувала, тобто фактично погодилась із ним у повному обсязі.

На підтвердження заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 було надано до суду розрахунок оплати відпусток, табелі робочого часу, розрахунки нарахованої заробітної плати, що не можуть бути належними та допустимими доказами по справі, так як не містять у собі підпису уповноважених посадових осіб, печатки організації. Відтак їх не можна вважати такими, що підтверджують наявність заборгованості по заробітній платі підприємства перед позивачем у зазначеному нею розмірі.

Згідно положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум.

Разом з тим, як зазначено у наказі про звільнення ОСОБА_1 від 11.05.2017 року, АТ «Українська залізниця» при звільненні повинно було виплатити останній компенсацію за 12 днів відпустки, що відповідно до розрахунку заробітної плати за травень 2017 року становить 3 722, 96 грн.

Тому, оскільки АТ «Українська залізниця» не надало доказів на підтвердження виплати компенсації відпустки, чим порушило права працівника, вважаю, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, вважаю, що суд першої інстанції, з яким у цій частині погодилась колегія суддів дійшов невірних висновків щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, дана вимога у позивача складається фактично з двох, включає у себе компенсацію за невикористану відпустку.

Однак, при вирахуванні суми заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції не врахував наказ від 01.08.2016 року про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із переведенням, наказ від 02.08.2016 року про прийняття у зв`язку із переведенням, наказ від 01.03.2017 року про збільшення посадового кладу до 6 713 грн. та наказ від 20.03.2017 року, яким працівникам було встановлено початок простою, на період якого оплата проводилась з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи, у зв`язку із чим дійшов не обґрунтованих висновків з приводу суми заборгованості та її наявності взагалі.

Таким чином, доходжу висновку, що колегією суддів при розгляді справи не враховано всіх обставин справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, позов задоволенню в частині стягнення компенсації за 12 днів відпустки у сумі 3 722, 96 грн., в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Суддя Лапчевська О.Ф.