Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/8215/19

провадження № 2/755/3951/19

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду, яким просить визнати незаконною відмову Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 04.11.2019 року позивач, керуючись своїм правом на приватизацію житла, звернулась до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про передачу їй у власність квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За результатом розгляду заяви і доданого до неї пакету документів, керуючись п. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, відповідач Рішенням № 43-2109 від 27.11.2019 року відмовив позивачу у приватизації квартири, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

11 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити дії. (а.с. 26-28)

15 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва змінено порядок розгляду справу, постановлено розглянути цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити дії, у порядку загального позовного провадження. (а.с. 30-31)

09 липня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, однак надала до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у позові відмовити, вказуючи на правомірність оскаржуваного рішення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 35-38)

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 859 від 25.05.2005 року визнано будинок АДРЕСА_2 жилим будинком з загальними квартирами. Зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» здійснити інвентаризацію жилого будинку. Зобов`язано Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію у встановленому порядку видати ордери на жилі приміщення мешканцям, які постійно проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку. (а.с. 42, 53)

Доказів виконання Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 859 від 25.05.2005 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією не надано. (а.с. 52)

16.10.2007 року балансоутримувачем будинку № 15 по вул. Я. Гашека - ВАТ «Київське шляхово-будівельне управління № 27» видано Ордер № 88 на жилу площу на ім`я ОСОБА_1 , якою на підставі свідоцтва від 24.11.2012 року, актовий запис № 160, змінено прізвище на « ОСОБА_1 », на зайняття кімнати АДРЕСА_1 , площею 19,1 кв.м. (а.с. 46)

Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2009 року зобов`язано Відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , 1975 року народження, та ОСОБА_3 , 1996 року народження, за постійним місцем проживання в АДРЕСА_1 . (а.с. 48-51)

Так, рішенням суду встановлено, що позивачем ОСОБА_1 крім документів передбачених ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», до заяви додано довідку № 166 від 22.05.2006 року, видану їй ВАТ «Київське шляхово-будівельне управління № 27», яке є балансоутримувачем будинку, про те що вона та її малолітня донька, проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, позивачем отримано згоду балансоутримувача (ВАТ «Київське шляхово-будівельне управління № 27») на реєстрацію її та її малолітньої доньки за вказаною адресою, про що свідчить відповідна відмітка на заяві про реєстрацію місця проживання.

Крім того, 21.11.2006 року ВАТ «Київське шляхово-будівельне управління № 27», яке є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , звернулося з листом № 21 до начальника відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві, в якому просило зареєструвати за місцем проживання громадянку - ОСОБА_1 та її малолітню доньку - ОСОБА_3 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивачем до відповідача подані всі необхідні документи для реєстрації її та її малолітньої доньки, за місцем проживання а саме: за адресою АДРЕСА_1 .

За даними Довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Дніпровською РДА від 31.10.2019 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 20.11.2009 року по теперішній час. (а.с. 12)

За даними Довідки, виданої балансоутримувачем будинку Товариством з додатковою відповідальністю «Київське шляхово-будівельне управління № 27» від 12.09.2019 року № 143, ОСОБА_1 в період з листопада 2007 року по теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за вказаною адресою з 20.11.2009 року. (а.с. 13)

За даними Довідки, виданої ПАТ «Державний ощадний банк України» від 07.10.2019 року № 2216, ОСОБА_1 в списках по житловій приватизації за адресою: АДРЕСА_1 , не значиться. (а.с. 11)

27.11.2019 року Органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за № 43-2109 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в приватизації кімнати АДРЕСА_1 .

Згідно змісту Рішення від 27.11.2019 року було встановлено, що за результатами опрацювання заяви ОСОБА_1 та наданого пакету документів, відсутні: оформлена належним чином заява на приватизацію житла (на заяві відсутній підпис та ПІБ ОСОБА_3 ) (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396); відсутні копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сімї (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396); відсутня копія паспорту ОСОБА_3 - сторінки 1, 2, 3 та всі сторінки з відмітками реєстрації місця проживання (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396); відсутня копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку ОСОБА_3 (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396); відсутня копія довідки з ощадбанку за місцем проживання про невикористання житлових чеків (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396); відсутня засвідчена належним чином копія ордеру, виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією згідно розпорядження КМДА від 25.05.2005 року № 859 (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396). (а.с. 10)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року ( із змінами та доповненнями ) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку (гуртожитку). Наймачі, які проживали у квартирах (будинках), житлових приміщеннях у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Одноквартирні будинки, а також квартири в будинках, житлові приміщення у гуртожитках, включених до планів ремонту, можуть бути приватизовані до його проведення за згодою наймачів з наданням їм відповідної компенсації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом:

- безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю;

- продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

У частині десятій статті 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; далі - Закон № 500-VI), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500-VI, частина друга статті 2 Закону № 2482-XII).

Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 (далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

У відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Як видно із матеріалів справи, позивач вселилася на законних підставах до квартири 24 січня 1980 року, і з цього часу постійно проживає у квартирі.

Відповідно до ст. 72 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 « Про затвердження Правил обліку громадян , які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», яка діяла на час вселення позивача до квартири, при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а зі її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності.

Видача дублікату ордеру чинним законодавством не передбачена.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії дійшла наступного висновку: «Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив правильний висновок, що позивач виконав вимогу пункту 18 Положення щодо надання ордера про надання жилої площі, надалі спірну квартиру включено до житлового фонду постійного проживання рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2014 року № 809. При цьому необхідно врахувати, що зі зміною власника житлового фонду і категорії житла його статус як службового втрачено. Разом з тим чинний ЖК УРСР не вимагає від наймача отримання іншого ордера з урахуванням природи останнього як підстави для вселення в житлове приміщення, оскільки наймач уже вселився у житлове приміщення на законній підставі і правомірно ним користується.» (а.с. 60-72)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями вищенаведеного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання незаконною відмову Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1 , - оскільки судом встановлено, що позивачем правомірно реалізовано її право на приватизацію займаної нею кімнати АДРЕСА_1 , який Розпорядженням КМДА № 859 від 25.05.2005 року визнано будинком з загальними квартирами, з огляду на наступне.

Так, позивач ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Українивселилась у спірну квартиру на підставі ордеру № 88, виданого балансоутримувачем будинку ВАТ «Київське шляхово-будівельне управління № 27». Докази оспорення та визнання недійсним ордеру в матеріалах справи відсутні. Позивач зареєстрована за адресою спірної квартири на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2009 року та постійно проживала в ній по день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 27.11.2019 року № 43-2109. Докази наявності у позивача на праві власності та/або на праві користування іншого житла в матеріалах справи відсутні. Позивачем ОСОБА_1 на виконання вимог пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 було надано відповідачу весь визначений перелік документів, який досліджено даним рішенням суду, що не спростовано оскаржуваним рішенням від 27.11.2019 року № 43-2109.

При цьому суд визнає необґрунтованою відмову відповідача у приватизації на позивача ОСОБА_1 спірної квартири з підстав ненадання нею засвідченої належним чином копії ордеру, виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією згідно розпорядження КМДА від 25.05.2005 року № 859, - оскільки Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією не виконано Розпорядження КМДА від 25.05.2005 року № 859, не взято на баланс будинок АДРЕСА_2 та не проведено у встановленому порядку видачу ордерів на жилі приміщення мешканцям будинку, що встановлено у судовому засіданні під час розгляду даного спору та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Тобто позивач ОСОБА_1 виконала вимогу п. 18 Положення щодо надання ордера на житлове приміщення, який був підставою для її вселення у спірну квартиру, а невиконання Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією Розпорядження КМДА № 859 від 25.05.2005 року щодо взяття на свій баланс будинку АДРЕСА_2 та надання його мешканцям, в тому числі і позивачу, ордерів на займані ними квартири, не є підставою для відмови у реалізації позивачем права на приватизацію квартири, в яку позивач вселилась на підставі ордеру, виданого законним на час такої видачі балансоутримувачем будинку ВАТ «Київське шляхово-будівельне управління № 27», - що відповідає правовій позиції, яку містить Постанова Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц.

Крім того, суд визнає необґрунтованою відмову відповідача у приватизації позивачем ОСОБА_1 спірної квартири з підстав відсутності заяви та пакету документів на приватизацію цієї квартири від ОСОБА_3 , оскільки остання не зареєстрована і не проживає у спірній квартирі та не зобов`язана подавати вказані документи не маючи на те власної волі. При цьому, право ОСОБА_3 на приватизацію не підлягає розгляду, оскільки останнє не є предметом досліджуваного спору.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити дії,є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

Разом з тим, судові витрати суд залишає за рахунок позивача з огляду на відповідне клопотання представника позивача, що містить заява від 22.07.2020 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 47 Конституції України, ст. 345 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 58, 59 Житлового кодексу України, ст.ст. 2, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати незаконною відмову Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в приватизації ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22 липня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган