Провадження №2/447/760/20
Справа №447/2342/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

16.12.2020 м. Миколаїв

Львівська область

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики

представник позивача ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі.

02.09.2020 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, в якому просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_2 в її користь суму заборгованості, 3% річних, та 1% від суми несвоєчасно виконаного договору за кожен день прострочення виконання. В обгрунтування позову покликається на наступні обставини. 09 березня 2019 між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремко Р.Є. та зареєстрований у нотаріальному реєстрі за №209. Відповідно до п.1 цього договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 34 424 грн. 00 коп., що еквівалентно 1300 (одна тисяча триста) доларів США за курсом НБУ станом на 09.03.2019, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 09.03.2020. На підставі зазначеного договору, відразу при його підписанні вказана сума позики у розмірі 1300 доларів США була передана позикодавцем позичальнику. Відповідно до п.6 цього договору, в разі несвоєчасного виконання зобов`язання позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві неустойку в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.7 договору, у разі невиконання позичальником свого зобов`язання з повернення позиченої суми в строк, вказаний у п.1 цього договору, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в примусовому порядку у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішеннням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. У строк, встановлений договором позичальник не повернув суму позики та на усні вимоги позикодавця щодо повернення боргу не реагував, у зв`язку з чим, 27 липня 2020 позивач звернулась до відповідача із письмовою вимогою про сплату боргу. Відповідно до цієї вимоги позивач просить у строк 10 календарних днів повернути їй суму пені у розмірі 50 515,74, що загалом становить 86 598,41 грн. Згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, датою вручення вимоги є 8 серпня 2020 року. Станом на час звернення до суду, жодної відповіді на вимогу відповідач не надав, суму боргу та пеню, зазначені у вимозі, у відповідний строк не сплатив. У зв`язку з наведеним, позивач був змушений звернутись в суд із вказаним позовом.

21.09.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви з додатками отримав 08.10.2020, однак у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою від 02.12.2020 суд постановив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги викладені в позовній заяві підтримала та просила такі задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 позовну заяву підтримала та просила таку задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відомостей про причини його неявки у суду немає.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами.

Суд встановив:

09.03.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремко Р.Є. та зареєстрований у нотаріальному реєстрі за №209.

Сума позики становить 1300 (одна тисяча триста)доларів США.

Відповідно до п.6 Договору, в разі несвоєчасного виконання зобов`язання позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві неустойку у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7 договору, у разі невиконання позичальником свого зобов`язання з повернення позиченої суми в строк, вказаний у п.1 договору, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в примусовому порядку у строки передбачені чинним законодавством України.

Оцінка суду.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ч.1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість рчей того ж роду та такої ж якості.

У постанові Великої палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц міститься висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 21 червня 2017 року у справі № 910/2031/16 вказано, що «якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог)».

Отже, розмір заборгованості у національній валюті - гривні є еквівалентним сумі позики у розмірі 1300 доларів США за курсом НБУ на дату подання цієї позовної заяви.

Відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 25 серпня 2020 року: 1 300 доларів США еквівалентні 35 612.46 грн.

Статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так,

Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних виконується за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д / 365 /100, де С - сума заборгованості;

Д - кількість днів прострочення.

35 612,46 х 3 х 169/ 365 / 100 - 493,32 грн.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше іно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В той же час, частиною третьою цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислються у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Розмір пені розраховується за формулою: Пеня = Сх РП х Д, де

С - сума заборгованості за період;

РП розмір пені, зазначений у договорі:

Д - кількість днів прострочення.

35 612.46 х 0.01 х 169 = 60 185.06 грн

Відповідно до п. З ч. З ст. 175 ЦПК України зазначаємо що ціна позову становить :

35 612,46 грн + 493,32 грн + 60 185,06 грн = 96 290,84 грн. (дев`яносто шість тисяч двісті дев`яносто гривень 84 коп.)

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 282-285 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 35 612 (тридцять п`ять тисяч шістсот дванадцять) грн. 46 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних від суми заборгованості за весь час прострочення виконання зобов`язання у розмірі 493 (чотириста дев`яносто три) грн. 32 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного договору за кожен день прострочення виконання у розмірі 60 185 (шістдесят тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 06 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 962 (дев`ятсот шістдесят дві) грн. 91 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішенн складено 18.12.2020.

Суддя Павлів В. Р.