Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/186/14-ц

Номер провадження: 6/511/103/20

17 грудня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Ільяшук А. В. секретаря судового засідання Плохотнюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області,заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», про заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» звернулось до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі №511/186/14-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З даної заяви вбачається, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.03.2014 року (справа №511/186/14-ц), позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року в розмірі 57314,13 гривень, та судового збору у сумі 573,14 гривень, задоволено. Рішення набрало законної сили 23.04.2014 року.

06 травня 2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №511/186/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року в розмірі 57314,13 гривень, та судового збору у сумі 573,14 гривень. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вказаний у виконавчому листі до 23.04.2014 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ІМЕКСБАНК", з 27.05.2015 року почато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК».

31 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №126, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором про відступлення прав вимоги №126 від 31.03.2020 року, таким чином, відповідно до статей 512, 514, 517, 1077 ЦК України, Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» відступило права вимоги за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року, а отже вибуло із правовідносин за вказаними договорами.

В результаті цього виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні позивача (стягувача) Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», у цивільній справі №511/186/14-ц на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Починаючи з 31 березня 2020 року у нового кредитора з`явилось право пред`явлення виконавчого листа до відповідних органів ДВС, однак строк його пред`явлення закінчився 23 квітня 2014 року.

На підставі викладеного, директор ТОВ «ФК «Фінрайт» просить суд замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» у виконанні рішення суду у цивільній справі №511/186/14-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року в розмірі 57314,13 гривень, та судового збору у сумі 573,14 гривень, та поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Директор ТОВ «ФК «Фінрайт» до зали судових засідань не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви.

Інші учасники справи також до зали судових засідань не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяви.

Положення частини 3 статті 433 ЦПК України, визначають, що неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частини 3 статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути заяву без учасників справи та інших осіб без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Імексбанк" задоволено. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (65039 м.Одеса проспект Гагаріна 12-А, рах. № НОМЕР_1 , МФО 328384, Код ) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_1 , заборгованість за Кредитним договором №999-00031411/1 від 24 вересня 2012 року у розмірі 57314,13 гривень ( п`ятдесят сім тисяч триста чотирнадцять гривень 13 копійок), яка складається з наступного: 43359,63 гривень заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками-1274,50 гривень; 6480,00 гривень - комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку; 6200,00 гривень - штрафні санкції. Стягнуто на користь позивача з ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 573,14 гривень судового збору.

31 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №126, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, упованоженим представляти Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» є ОСОБА_2 .

Відносно аргументів заявника щодо заміни стягувача, суд зазначає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 ЦК України).

Згідно положень частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення статті 442 ЦПК України, визначають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Суд при розгляді заяви приймає до уваги позицію Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа № 643/4902/14-ц), згідно якої по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що є всі підстави для заміни стягувача у цивільній справі №511/186/14-ц.

З приводу поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд зазначає, що згідно частини 1 статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Європейський суд з прав людини в свої рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права до ступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

На підставі викладеного, суд вважає необхідним з метою належного забезпечення виконання судового рішення від 31 березня 2014 року (справа №511/186/14-ц), поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись статтями 260, 261, 353, 433, 442 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», про заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» () на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місцезнаходження: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228 Б) у виконанні рішення суду у цивільній справі №511/186/14-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року в розмірі 57314,13 гривень, та судового збору у сумі 573,14 гривень.

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №511/186/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №999-00031411/1 від 24.09.2012 року в розмірі 57314,13 гривень, та судового збору у сумі 573,14 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали на підставі пункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А. В. Ільяшук