ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1409/18Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/817/423/20 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Кантицької О.І.

та сторін апелянта ОСОБА_1 та її адвоката Когут О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 608/1409/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2018 року, ухваленого суддею Парфенюк В.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2018 року року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що 25 червня 1986 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 46. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. На даний час вони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально. Тому вважає, що подальше їх спільне проживання є неможливим.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2018 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), який був зареєстрований 25 червня 1986 року в Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 46.

Зобов`язано управління Державної казначейської служби України у Чортківському районі Тернопільської області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 48500, м. Чортків, вул. С. Бандери, 20, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 704 гривні 80 копійок, який було сплачено 25 липня 2018 року за квитанцією АТ КБ "Приватбанк" № 0.0..1, код квитанції 1301-3311-3443-6035, що становить 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Чортківського районного суду від 28 серпня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що, задовольняючи позовні вимоги, суд у своєму рішенні вказав на те, що від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо розірвання шлюбу та просить справу слухати у її відсутності.

Проте такої заяви ніколи не писала та її не підписувала, підпис від її імені виконаний не нею, текст на конверті написаний також не нею. Також звертає увагу суду, що весь текст заяви надрукований, а дата та місяць написаний рукою і теж не нею. У той час, коли була написана ця заява, вона перебувала в Італії, з травня 2018 року по 14 лютого 2020 року.

Факт фальсифікації від її імені заяви, поданої до суду про згоду на розірвання шлюбу, підтверджується ще і тим, що відповідно до поштового повідомлення вона отримала документи із Чортківського районного суду 20 серпня 2018 року, а так звана її заява на ім`я суду про згоду на розірвання шлюбу датована 17 серпня 2018 року. Тобто з цього слідує, що заяву до суду вона подала ще до того, як її стало відомо про наявність справи у суду, і до того, як отримала від суду копію позовної заяви та повістку.

Якщо б вона погоджувалась із розірванням шлюбу, то позивачу не було жодної потреби звертатися до суду, так як у них дітей з ним не було і при взаємній згоді вони могли розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. Однак її чоловік з таким проханням до неї ніколи не звертався і вони ніколи не планували розірвати шлюб.

Окрім того, рішення суду про розірвання шлюбу є абсолютно необґрунтованим, з нього не вбачається, на підставі чого суд прийшов до переконання, що вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть і що їх сім`я розпалась, так як ці обставини нічим не підтверджено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Когут О.В. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній, додавши, що підпис на даній заяві виконаний не нею, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта та її адвоката, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позов та розриваючи шлюб між сторонами у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на адресу суду поступила заява від відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення щодо розірвання шлюбу.

З висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що з 25 червня 1986 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано в Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 46.

Від проживання спільних дітей у сторін не має.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Як в апеляційній скарзі так і в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що на час прийняття судом рішення перебувала на роботі в Італії і про існування оскаржуваного рішення дізналась тільки у лютому 2020 року, після смерті чоловіка. Справа розглянута без її участі, вона належним чином не була повідомлена про час і місце судового засідання, а наявна в справі заява про розгляд справи без її участі написана і підписана сторонньою особою.

За клопотанням ОСОБА_1 , ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 3.06.2020 року було призначена судово-почеркознавча експертиза. На вирішення якої було поставлено наступне питання: Чи виконано підпис у заяві на адресу Чортківського районного суду Тернопільської області від 17.08.2018 року ОСОБА_1 чи іншою особою?

Згідно висновку експерта від 24 червня 2020 року № 19/120/3/3-6421-2020 встановлено, що підпис на заяві, яка була адресована Чортківському районному суду Тернопільської області від 17.08.2018 року, був виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Також, з повідомлення Державної прикордонної служби України від 20.05.2020 року № 184/М-5401 вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2018 року в`їхала в Україну маршрутом Болонья Львів, а 10.05.2018 виїхала з України та повернулась в Україну 14.02.2020 року.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази щодо належного повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19 лютого 2020 року.

Частиною 1 статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Зі змісту цієї норми вбачається, що процесуальне правонаступництво настає в таких випадках: 1) у разі смерті фізичної особи чи припинення юридичної особи; 2) заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; 3) в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Отже, для процесуального правонаступництва характерним є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, з приводу яких виник судовий спір.

Правонаступництвом у матеріальних правовідносинах є перехід прав або обов`язків їх учасника до іншої особи внаслідок певних юридичних фактів в результаті яких один з учасників правовідносин вибуває з них і замінюється іншою особою.

Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво.

Універсальне (повне) правонаступництво наступає у випадку смерті особи, яка є стороною у справі. У цих випадках спадкоємець громадянина стає стороною в матеріальних правовідносинах, а отже, і процесуальним правонаступником у цивільній справі.

Права і обов`язки позивача у спірних правовідносинах припинилися у зв`язку зі смертю, а тому процесуальне правонаступництво не настало.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи, що спірні правовідносини про розірвання шлюбу мають особистий характер і не допускають правонаступництва, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити провадження у справі.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає у справі підстав, передбачених ч. 3 ст. 377 ЦПК України, за яких положення ч. 1 ст. 377 цього ж Кодексу не може бути застосоване.

Враховуючи вищенаведені факти, та вимоги ст. 263 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вище згаданим нормам законодавства та зібраним доказам, а тому підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину до 31 липня 2020 року, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, із подальшими змінами.

Відповідно до пункту 3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України, із змінами внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 255, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 377, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2018 року - скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 липня 2020 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: О.З. Костів

Н.М. Храпак