ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/1719/19
Провадження № 22-ц/4820/1789/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2020 року (суддя Трасковський С.Л.) про залишення заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, державного реєстратора комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь Володимира Леонідовича, ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, державного реєстратора комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь Володимира Леонідовича, ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконним наказу № 22-23187-СГ від 11 грудня 2017 року, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 23 від 22 січня 2018 року та скасування державної реєстрації речового права.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2020 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті на 10 лютого 2020 року.

23 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог.

28 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 на адресу суду направила клопотання про розгляд справи без її участі.

Крім того, зазначеним клопотанням представник позивача просила суд про поновлення процесуального строку для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2020 року залишено без задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про уточнення позовних вимог, заяву про уточнення позовних вимог залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати.

Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не досліджені всі обставини справи в їх сукупності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 пропустила процесуальний строк, який давав їй право на уточнення позовних вимог, із поважних причин. Суд не врахував деякі обставини, зокрема, складність справи, вчинення щодо позивачки кримінального правопорушення, вступ у справу представника на стадії підготовчого провадження та законні сподівання представника на відкладення підготовчого засідання, а також не дотримався основних засад цивільного судочинства, внаслідок чого постановлена ним ухвала призвела до порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що строк для подання заяви про уточнення позовних вимог пропущений з поважних причин. Вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість представника в іншій справі безпідставно відхилено. Оскільки зазначалось про поважність причин неявки в підготовче засідання, представник мала законне сподівання на участь у наступному підготовчому засіданні з можливістю уточнення позовних вимог. Постановлення оскаржуваної ухвали призвело до звуження процесуальних прав позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити ухвалу суду без змін.

Зазначає, що вимоги апеляційної скарги необґрунтовані.

В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Хмельницький апеляційний суд відхиляє клопотання представника позивача адвоката Кривінчук О.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням КМУ в Україні карантину до 31 грудня 2020 року через спалах коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомленні ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Матеріалами справи свідчать, що позивач про розгляд справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції не подала, провадження у справі здійснюється тривалий час, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи, а тому апеляційний суд, прийшов до переконання про розгляд справи за відсутності позивача, належним чином сповіщеного про розгляд його апеляційної скарги, у відповідності до статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При постановленні ухвали про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, на які посилався суд при постановленні ухвали.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За положеннями ч. ч. 2, 4, 7, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, з метою виконання процесуального обов`язку дотримання процесуального строку особа, яка має намір подати заяву, зокрема про уточнення позовних вимог, повинна, проявляючи розумну обачність щодо наслідків не вчинення цієї процесуальної дії протягом визначеного строку, вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Верховенство права є одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

На підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини, у тому числі у рішеннях проти України, неодноразово наголошував, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основними засадами судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (п. 1. ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (рішення у справі «Надточій проти України».

Можливість поновлення пропущеного строку законодавець пов`язує з оцінкою судом поважності причин його пропуску у конкретних обставинах, які вона повинна довести.

Такі обставини повинні бути істотними, об`єктивно непереборними чи незалежними від волевиявлення особи, внаслідок чого своєчасна реалізація процесуальних прав чи дотримання процесуальних обов`язків особи у визначений законом або судом строк стало істотно обтяжливим або неможливим.

У зв`язку з наведеним, обмеження у здійсненні процесуальних дій після спливу визначених законом чи судом строків, за відсутності наведених обставин, не є порушенням права на справедливий суд, а є гарантією дотримання розумного балансу інтересів усіх сторін та визначеного процесуальним законом порядку здійснення судової процедури (провадження у справі), якої повинен додержуватися суд.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дотримання критерію своєчасності судового розгляду з урахуванням стадійності судового процесу, має здійснюватися і під час підготовчого провадження.

Необхідність неухильного дотримання норм процесуального права усіма учасниками судового процесу, а також судом задля забезпечення належного здійснення правосуддя, відповідає принципу юридичної визначеності і верховенству права.

Згідно з ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч. 2 ст. 189 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 29 серпня 2019 року відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та визначив порядок її розгляду у загальному позовному провадженні (а. с. 46 Т. 1).

ОСОБА_1 брала участь у судовому процесі через свою представника, адвоката Кривінчук О.В., повноваження якої підтверджуються ордером серії АА № 061227 від 16 вересня 2019 року (а. с. 109 Т.1).

У справі було призначено підготовче засідання на 26 вересня, 31 жовтня, 4 грудня 2019 року та 10 січня 2020 року, в яке ОСОБА_1 та її представник, адвокат Кривінчук О.В., не з`явилися (а. с. 114, 133, 146, 167 Т. 1).

10 січня 2020 року представник позивача надіслала до суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку із наданням правової допомоги у іншій справі (а. с. 155 Т. 1). Крім того, попереднє засідання у підготовчому провадженні, призначене на 31 жовтня 2019 року, було відкладено з ініціативи представника позивача ОСОБА_3 у зв`язку з її відпусткою (а. с. 129 Т. 1).

Ухвалою суду першої інстанції від 10 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду (а. с. 167 Т. 1).

Справа призначалася до судового розгляду на 10 лютого, 10 березня, 16 квітня, 15 травня, 26 червня, 30 липня та 28 вересня 2020 року (а. с. 175, 187, 195, 203, 211, 220 Т. 1 та а. с. 24 Т. 2).

23 вересня 2020 року адвокат Кривінчук О.В. подала до суду від імені ОСОБА_1 позовну заяву (уточнення), в якій фактично були збільшені позовні вимоги та змінені підстави позову.

Зокрема, ОСОБА_1 додатково просила суд визнати наказ Держгеокадастру від 18 серпня 2017 року № 22-16810-СГ незаконним і скасувати запис у поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:018:0001. У цій же заяві позивачка просила витребувати у відповідачів письмові докази та призначити у справі почеркознавчу експертизу (а. с. 7-13 Т. 2).

28 вересня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 23 Т. 2).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, які унеможливили чи істотно ускладнили здатність сторони позивача сформулювати наведені уточнення до позовної заяви під час підготовчого провадження.

Відсутнє посилання на такі докази і в апеляційній скарзі.

З урахуванням того, що підготовче провадження у справі тривало чотири місяці, адвокат Кривінчук О.В. здійснювала представництво інтересів ОСОБА_1 з 16 вересня 2019 року, відсутні підстави стверджувати про вчинення стороною позивача з розумною обачністю усіх можливих і залежних від неї дій для здійснення процесуального права на подання уточненої позовної заяви протягом визначеного законом строку.

Процесуальна бездіяльність за наведених обставин, подальша поведінка представника позивача і спосіб реалізації прав як учасника процесу не свідчить про дотримання оптимального співвідношення активності сторін і активності суду для реалізації завдання цивільного судочинства, принципу змагальності, забезпечення справедливого провадження, на які представник, зокрема посилається в апеляційній скарзі.

Зважаючи на те, що закон не пов`язує можливість подання зави про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, уточнення позовних вимог із присутністю в судовому засіданні під час підготовчого провадження, доводи апеляційної скарги про поважність причин неявки у підготовче засідання, законність сподівань у зв`язку з цим на участь представника позивача в наступному підготовчому засіданні, під час якого суд надасть можливість реалізувати процесуальні права, передбачені ст. ст. 43, 49 ЦПК України, не можуть бути взяті до уваги.

З огляду на наведену необхідність неухильного дотримання норм процесуального права усіма учасниками судового процесу і визначений у законі строк для вчинення процесуальної дії, що є предметом оскарження, підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про можливість формування судом критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи як підставу для скасування ухвали суду.

Оскільки закон не передбачає обов`язку суду вважати доведеними та встановленими обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень при зверненні до суду з позовною заявою, а оскаржувана ухвала стосується реалізації процесуальних прав на стадії підготовчого провадження, підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про порушення судом завдання цивільного судочинства в контексті справедливого і неупередженого вирішення спору з метою ефективного захисту порушеного права позивачки.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про порушення судом права на справедливий суд.

Реалізуючи завдання цивільного судочинства з дотриманням принципу верховенства права, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки ухвала суду правильна, обґрунтована, відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк