ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 610/636/18

провадження № 22-ц/818/4457/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2020 року в складі судді Бібіка О.В.,

у с т а н о в и в :

15 березня 2018 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору, - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів.

Позов з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що він з 17 серпня 2002 року по 11 квітня 2016 перебував зі ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, мають чотирьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти проживають з ним та знаходяться та його повному утриманні. На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року зі ОСОБА_2 стягнуто аліменти на його користь на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення 15 лютого 2017 року було видано виконавчий лист, який було пред`явлено для примусового виконання до Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі Балаклійський РВ ДВС ГТУЮ в Харківській області) та відкрито виконавче провадження № 54625836. На час звернення до суду виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні. ОСОБА_2 в добровільному порядку не сплачує аліменти, приховує свої доходи та місце роботи, у зв`язку з чим його матеріальне становище погіршилося, заборгованість по сплаті аліментів становить 135 329,60 грн. На час подання позову сума пені складає 803 156,07 грн, однак, пеня не може перевищувати суму заборгованості по аліментам, тому, просив стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 21 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 135 329,60 грн.

13 червня 2018 року ОСОБА_8 - представник ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив мотивовано тим, що викладені позивачем у позові обставини не відповідають дійсності. Протягом всього часу проживання окремо від дітей, ОСОБА_2 надсилала грошові кошти, передавала продукти харчування, одяг, подарунки. У розпорядженні чоловіка для задоволення потреб дітей залишився належний їй автомобіль, що свідчить про її постійну участь у матеріальному забезпеченні дітей, у той час коли чоловік самостійного доходу не має. Так, нею було переведено на картку позивача: в АТ КБ «Приватбанк» - 9 881,44 грн, в АТ «Ощадбанк» - 16 000,00 грн; поштовим переказом були надіслані ОСОБА_1 3 400,00 грн, також було придбано куртку за 499 грн та відправлено одяг для дітей на суму 11 899,00 грн. З квітня 2018 року нею також надсилалися кошти. Враховуючи викладене, вважає, що розмір пені підлягає зменшенню до 7 279,73 грн.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 21 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 5 390,05 грн, а на користь держави - судовий збір у розмірі 334, 91 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доказів звільнення від обов`язку утримувати дітей, відсутності вини у прострочені сплати аліментів, наявності підстав для зменшення розміру пені відповідачем суду не надано. ОСОБА_2 була обізнана зі змістом рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання дітей та знала про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від неї причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком, відповідачем не надано.

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розрахунку неустойки (пені) у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів ним використовувався порядок розрахунку пені, що викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15, де вказано, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначає, що надані відповідачем квитанції про перерахування коштів на його карткові рахунки не є належними доказами по справі, у зв`язку з тим, що в більшості квитанцій не зазначено, що вони перераховані як аліменти. Пересилання одягу не може братися до уваги як сплата за аліменти, оскільки вони були надіслані в якості подарунка для дітей і не мають відношення до аліментів. Вказує, що відповідачка отримувала державну допомогу на дитину інваліда, ОСОБА_4 в період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2018 року, що є державною допомогою, а не аліментами.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаними вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною першою статті 195 ЦПК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина третя статті 195 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 квітня 2016 року заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області (а. с. 10, т. 1).

За час спільного проживання у сторін народилося четверо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 11, 13, 15, 17, т. 1).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 22- 23, т. 1).

На виконання вказаного рішення 15 лютого 2017 року виданий виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання Балаклійському РВ ДВС ГТУЮ в Харківській області, виконавче провадження № 54625836 (а. с. 26, 27, т. 1).

Згідно з розрахунком заборгованості по виплаті аліментів, складеним старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Андрусь П.А., за виконавчим листом № 610/3277/16-ц від 15 лютого 2017 року станом на 01 березня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 91 061,91 грн (а. с. 40-42, т. 3).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався на статтю 196 СК України та надав розрахунок пені, згідно з яким за період з вересня 2016 року по липень 2019 року пеня за прострочення аліментів складає суму в розмірі 803 156,07 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Суд першої інстанції встановивши, що з вини відповідачки, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, утворилась заборгованість по сплаті аліментів, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки (пені), передбаченої статтею 196 СК України, однак невірно визначив суму неустойки (пені).

ОСОБА_2 частково сплачувалися аліменти. Даний факт також підтверджується наданими відповідачем копіями квитанцій та виписок з карткового рахунку (а. с. 153-164, т. 1).

Сума неустойки (пені) складає розмір з наступного розрахунку:

- сума неустойки (пені) за вересень 2016 року: 995,50 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 551 днів (01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року) = 5 485,20 грн;

- сума неустойки (пені) за жовтень 2016 року : 2 991,00 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 484 днів (01 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року) = 14 476,44 грн;

- сума неустойки (пені) за листопад 2016 року : 2 991,00 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 454 днів (01 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року) = 13 579,14 грн;

- сума неустойки (пені) за грудень 2016 року : 2 991,00 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 423 днів (01 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року ) = 12 651,93 грн;

- сума неустойки (пені) за січень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за лютий 2017 року : 678,50 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 364 днів (01 березня 2017 року по 28 лютого 2018 року ) = 2 469,74 грн;

- сума неустойки (пені) за березень 2017 року : 1889,25 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 333 днів (01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року) = 6 291,20 грн;

- сума неустойки (пені) за квітень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за травень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за червень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за липень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за серпень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за вересень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за жовтень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за листопад 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за грудень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за січень 2018 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за лютий 2018 року не нараховується, оскільки строк сплати аліментів за лютий 2018 року настає у березні 2018 року.

Отже, загальний розмір пені за прострочення відповідачкою сплати аліментів за період з 21 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року становить 54 953,65 грн.

Оскільки розрахована неустойка (пеня) перевищує 100 % заборгованості по аліментам, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 6 230,81 грн, що становить 100 % заборгованості по аліментам за період з 21 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням уточнених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6 230,81 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Частиною шостою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на підставі пункту 3 частини першої статті 5 України від 08 липня 2011 року № 3674 VI «Про судовий збір».

Враховуючи викладене зі ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 155,84 грн із розрахунку: 135 329,60 грн (заявлені позивачем вимоги) : 6 230,81 грн (задоволені позовні вимоги )= 21,71; 1 353, 30 грн (ставка судового збору в суді першої інстанції) : 21,71 = 62,34 грн; 2 029,95 грн (ставка судового збору в суді апеляційної інстанції) : 21,71 = 93,50 грн; 62,34 грн + 93,50 грн.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 274, ст. 367, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2020 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6 230,81 грн (шість тисяч двісті тридцять грн 81 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 155,84 грн (сто п`ятдесят п`ять грн 84 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.Ю. Тичкова