Справа №345/5232/19
Провадження № 2/345/146/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), загальною площею 48,64 умовних кадастрових гектарів, зокрема, виділених в натурі: 0,2817 га в урочищі «Масив І», 0,1376 га, 0,2412 га та 0,1131 га в урочищі «Масив ІV», які знаходяться в с.Бабин-Зарічний на території Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.

В порядку спадкування за законом батько позивача ОСОБА_3 прийняв спадкове майно, вступивши у фактичне управління та володіння ним, не оформивши його документально. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказані земельні частки.

Коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, йому було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на зазначену земельну частку (пай) виникло у спадкодавця ОСОБА_2 після її смерті. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 , а саме на земельну частку (пай), загальною площею 48,64 умовних кадастрових гектарів, зокрема виділених в натурі 0,2817 га в урочищі «Масив І», 0,1376 га, 0,2412 га та 0,1131 га в урочищі «Масив ІV», які знаходяться в с.Бабин-Зарічний на території Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.

Позивач в підготовче судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просить суд розглядати справу в його відсутності, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 (а.с.9). На випадок своєї смерті ОСОБА_1 залишив заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповів позивачу (а.с.51).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою в.о. державного нотаріуса Федини А.М. від 08.10.2019 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) після смерті батька у зв`язку із тим, що право власності на земельну частку (пай) виникло у спадкодавця ОСОБА_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , після її смерті (а.с.10).

Відповідно до рішення Вістівської сільської ради Калуського району від 15.12.1995 року (а.с.11-14) «Про затвердження списків громадян, що мають право на земельну частку» було затверджено списки громадян, що мають право на земельну частку в агрофірмі «Віта». Згідно додатку до вказаного рішення вбачається, право на отримання земельної частки було надано, зокрема, і ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно із розпорядженням Калуської районної державної адміністрації від 22.01.1990 року №26 «Про передачу земель на території Вістівської, Пійлівської, Тужилівської сільських Рад народних депутатів, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у власність» було, зокрема, передано землі, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, по Вістівській сільській Раді народних депутатів, загальною площею 245,5 га з середньою оцінкою 37,8 балів безплатно у приватну власність громадянам в межах середньої частки без визначення меж ділянок в натурі (а.с.21-22).

Відповідно до довідки від 19.09.2019 року №613, виданої виконкомом Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, згідно схеми паювання земельних ділянок (паїв) за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , значилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 48,64 в умовних кадастрових гектарах. Земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва знаходяться в с.Бабин-Зарічний: урочище «Масив І», площею 0,2817 га; урочище «Масив ІV», площею 0,1376 га, 0, 3412 га, 0,1131 га (а.с.25).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну частку (пай), загальною площею 48,64 умовних кадастрових гектарів, зокрема, виділених в натурі: 0,2817 га в урочищі «Масив І», 0,1376 га, 0,3412 га та 0,1131 га в урочищі «Масив ІV», які знаходяться в с.Бабин-Зарічний Калуського району Івано-Франківської області.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно зі ст.534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,

так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом, після смерті дружини ОСОБА_2 прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проживаючи спільно зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Вістівської сільської ради Калуського району від 01.04.2011 року (а.с. 52 зворот).

Отже, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на земельну частку (пай), загальною площею 48,64 умовних кадастрових гектарів, зокрема, виділених в натурі: 0,2817 га в урочищі «Масив І», 0,1376 га, 0,3412 га та 0,1131 га в урочищі «Масив ІV», які знаходяться в с.Бабин-Зарічний Калуського району Івано-Франківської області.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, відповідно до ст.1269 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадкового майна (а.с.38).

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, ст.ст. 529, 534, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) , ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст.200,206, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме земельну частку (пай), загальною площею 48,64 умовних кадастрових гектарів, зокрема, виділених в натурі: 0,2817 га в урочищі «Масив І», 0,1376 га, 0,3412 га та 0,1131 га в урочищі «Масив ІV», які знаходяться в с.Бабин-Зарічний Калуського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17.01.2020 року.

Головуючий