Справа № 132/1205/20
Провадження № 22-ц/801/1221/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Павленка І. В. в м. Калинівка Вінницької області,

у справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» - адвоката Мельника Юрія Миколайовича про забезпечення позову в цивільній справі №132/1205/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроТрак», Державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Біблієнко Оксани Василівни про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткову угоду,

встановив:

23 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» (далі ТОВ «Лан-Агро») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроТрак» (далі ТОВ «АгроТрак»), Державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Біблієнко Оксани Василівни про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткову угоду.

Одночасно з поданням позовної заяви представником ТОВ «Лан-Агро» -адвокатом Мельником Юрієм Миколайовичем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9382 га, із кадастровим номером :06:000:0235, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Вказана заява мотивована тим, що відповідачі можуть вчиняти дії пов`язані зі штучним укладенням, реєстрацією, розриванням, перереєстрацією правочинів щодо спірної земельної ділянки, що стане перешкодою для належного та ефективного захисту порушених, невизнаних прав позивача ТОВ «Лан-Агро». Таким чином, дії відповідачів унеможливлять здійснення ефективного способу захисту прав, спрямовані на затягування розгляду даної справи, оскільки у разі продовження аналогічних дій спрямованих по укладенню та реєстрації інших договорів оренди (суборенди) по спірній земельній ділянці, ТОВ «Лан-Агро» буде змушено кожний раз збільшувати позовні вимоги або подавати нові позовні заяви, а тому незабезпечення позову може утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року заяву представника ТОВ «Лан-Агро» - адвоката Мельника Юрія Миколайовича про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9382 га, кадастровий номер :06:000:0235, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві власності ОСОБА_1 згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Не погодившись із постановленою ухвалою відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук О. О., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вважає оскаржувану ухвалу незаконною, оскільки її прийнято з порушенням норм процесуального права, без належного з`ясування обставин справи, а підстави для забезпечення позову відсутні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предмет спору є вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору, визнання додаткової угоди укладеною, скасування рішення державного реєстратора, а жодні майнові вимоги пред`явлені не були, а тому арешт земельної ділянки є неспівмірним заявленим позовним вимогам. Арешт майна власника земельної ділянки за існування Закону України № 552-ІХ від 31.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення», яким скасовується мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення позбавляє власника земельної ділянки можливості реалізовувати права на будь-яке розпорядження земельною ділянкою, зокрема, її відчуження. При цьому, чинним законодавством України передбачено, що зміна власника земельної ділянки не позбавляє прав її орендаря. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач не посилався і надав суду жодного доказу в підтвердження необхідності забезпечення позову саме у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, а натомість зазначив, що в разі задоволення позовних вимог виникнуть підстави для внесення відповідних реєстраційних дій до Державного реєстру речових прав в частині права користування на спірну земельну ділянку. В оскаржуваній ухвалі суд не зазначив підстави обрання такого заходу забезпечення позову як арешт земельної ділянки. Відтак, арешт земельної ділянки є неспівмірним заявленим позовним вимогам, неспроможним забезпечити реальне виконання рішення суду, а натомість здійснює неспівмірне втручання в конституційне право власника земельної ділянки на вільне розпорядження нею.

Своїм правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Герасимчук О. О. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник ТОВ «Лан-Агро» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, при цьому представником ТОВ «Лан-Агро» - адвокатом Мельником Ю. М. подано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із продовженням дії карантину, однак судова колегія вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити та визнати причину неявки в судове засідання як неповажну з таких підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», установлено, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року, продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хворобиCOVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Послаблення протиепідемічних заходів застосовується та припиняється на території регіону на підставі рішення регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке приймається з урахуванням оцінки епідемічної ситуації та наявності у регіоні ознак для послаблення протиепідемічних заходів, визначених цією постановою.

Так, згідно із протоколом № 31 від 21 травня 2020 року позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Вінницької обласної державної адміністрації, у місті Вінниці з 22.05.2020 р. послаблено протиепідемічні заходи, дозволено регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, сполученні. У Вінницькій області послаблення введені з 02.06.2020.

Крім того, представник ТОВ «Лан-Агро» - адвокат Мельник Ю. М. проживає безпосередньо у м. Вінниця, а відтак мав можливість прибути на розгляд справи до Вінницького апеляційного суду. Вінницьким апеляційним судом вживаються протиепідемічні заходи, що здійснюються з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Будь-яких інших доказів на підтвердження поважних причин, які перешкоджають взяти участь у розгляді справи, адвокат Мельник Ю. М. не надав.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, строк розгляду якої становить тридцять днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, тому подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення визначених законом строків та може вплинути на права інших учасників справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроТрак» та Державний реєстратор Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Біблієнко О. В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що позивач навів достатні підстави для необхідності застосування таких заходів забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України, за заявою учасника справи суд має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Стаття 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову, і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вказаних норм закону не врахував, не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, суд першої інстанції в своїй ухвалі не обґрунтував співмірність виду забезпечення позову та заявлених позовних вимог, у даному випадку саме зазначеного виду забезпечення позову - арешту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Між сторонами цієї справи існує спір щодо права оренди земельної ділянки та дійсність укладених щодо неї договорів.

Пред`явлені позивачем вимоги про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткову угоду є немайновими.

Можливе рішення суду у цій справі - рішення про визнання, тобто рішення, яким підтверджується наявність або відсутність певних зобов`язальних правовідносин між сторонами, наявність або відсутність юридичних фактів.

Суд першої інстанції не з`ясував співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття саме таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Отже, забезпечення позову в обраний позивачем спосіб не є співмірним із заявленими позовними вимогами та не достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки власнику обмежується можливість розпоряджатися та використовувати належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Накладення арешту на земельну ділянку є втручанням у право власника на мирне володіння майном.

Натомість, враховуючи зміст вимог позову ТОВ «Лан-Агро», таке втручання у право власника на мирне володіння майном як арешт, є невиправданим, оскільки воно не спрямоване на забезпечення виконання рішення суду.

Вказані обставини свідчать про те, що вжиті судом у цій справі заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку не відповідають ч. 1 ст. 6 Конвенції та порушують ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Враховуючи, що позивачем не оспорюється право власності особи на земельну ділянку, а предметом спору є скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним та визнання додаткової угоди укладеною, тому наявність позову із такими вимогами в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту і відповідно заборони законному власнику розпоряджатись своєю власністю.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, а це відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Лан-Агро» про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, задовольнити.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» - адвоката Мельника Юрія Миколайовича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9382 га, кадастровий номер :06:000:0235, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві власності ОСОБА_1 згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник