Справа № 141/843/20
Провадження №2-з/141/4/20
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року смт. Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Климчук С.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та сектору з питань державної реєстрації Оратівської РДА про скасування державної реєстрації права власності та запису про державну реєстрацію право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2020 року одночасно із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,9839 га, кадастровий номер :02:002:0241, що знаходиться на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та належить ОСОБА_2 , шляхом заборони її відчуження.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначила, що відповідач може перепродати спірну земельну ділянку іншим особам, так як це було зроблено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , що може істотно ускладнити і унеможливити ефективний захист та поновлення порушених і оспорюваних прав заявника та унеможливити виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви від 09.12.2020 року, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 232148810, сформованого 12.11.2020 року, земельна ділянка площею 0.9839 га кадастровий номер :02:002:0241, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області на підставі приватного права власності з розміром частки 1 належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 458 від 19.04.2018 року.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Накладання судом арешту на майно особи, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

В поданій заяві про забезпечення позову, заявником не надано суду належних доказів вчинення відповідачем чи іншою особою дій, спрямованих на відчуження (продаж) вказаної земельної ділянки чи вчинення інших дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась. Заявник посилається виключно на наявність у ОСОБА_2 певних прав і можливостей можливість перепродати спірну земельну ділянку. Вказане суд оцінює виключно як припущення та безпідставне моделювання подій, для існування яких немає жодних обґрунтованих передумов.

Також із позовної заяви вбачається, що позивач не заявляє майнових вимог, а отже заявлені заходи забезпечення позову не є по своїй суті засобами запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних інтересів позивача.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що невжиття судом такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на вказане нерухоме майно, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Климчук