Справа № 570/3341/20
Номер провадження 2/570/1118/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Мороз Л.С.,

представника відповідача адвоката Ліщинської Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

28.08.2020 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з нього на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення ним навчання.

В обґрунтування позову вказує, що з 31.07.1993 р. вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04.09.2018 р. шлюб розірвано.

Їх син ОСОБА_5 є студентом 2-го курсу Навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою, спеціальності «Агрономія» за державним замовленням, денної форми навчання. Навчання за освітнім ступенем «бакалавр» триває з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р., що підтверджується довідкою виданою 31.07.2020 р. №123 НУВГП. Вказує, що відповідач є здоровим чоловіком, приватним підприємцем, на утриманні будь-яких інших осіб не має. Має у приватній власності Ѕ частку будинку, що знаходься у АДРЕСА_1 ; Ѕ частки квартини, що знаходиться в АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,8378 для ведення особистого селянського господарства на території Деражненської сільської ради Костопільського району Рівненської області; земельна ділянка площею 2,087 для ведення особистого селянського господарства на території Деражненської сільської ради Костопільського району Рівненської області; земельна ділянка площею 1,04 для ведення особистого селянського господарства на території Держаненської сільської ради Костопільського району Рівненської області. Вказані земельні ділянки він надає в оренду, отримуючи орендну плату за них, що вказує на те, що має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням.

Позивачка самостійно не в змозі матеріально його забезпечити, оскільки працює вчителькою та має мізерну заробітну плату.

Ухвалою суду від 09.10.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження.

Згідно відзиву вх.. 16110 від 09.11.2020 р. відповідач вказує, що позовні вимоги визнає частково в розмірі стягнення з нього аліментів на користь сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання, щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до закінчення ним навчання. Відповдіач не погоджується із розміром аліментів, які заявлені позивачем в сумі 3000 грн., вважає їх надмірними та необґрунтованими.

Позивачкою не обґрунтовано та не підтверджено жодними доказами, що їх повнолітній син потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до довідки №123 від 31.07.2020 виданої НУВГП, долученої позивачкою, вказано, що їх син ОСОБА_5 є студентом зазначеного університету, денної форми навчання за державним замовленням. Отже, позивачу не потрібно нести витрати по оплаті навчання дитини. Навчання за державним замовленням передбачає виплату студентам стипендії, розмір якої не вказує позивач. Розмір стипендії складає 1180 грн. Цей дохід сина має також бути врахований при визначенні розміру аліментів. Вважає, що син у вільний від навчання час, у випадку його бажання, може також працювати з метою поліпшення свого майнового стану.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, однак його рівень доходу є звичайним для середньостатистичного працівника та не є досить високим.

Позивач є також працездатною особою, яка вказує про свою мізерну заробітну плату.

Окрім того Ѕ частка будинку в АДРЕСА_1 перебуває саме у власності позивачки відповідно до рішення Рівненського районного суду від 23.11.2018 р. по справі №570/3452/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Саме у цьому будинку зареєстровані та проживають позивач та їх син ОСОБА_5 .

Відповідач був змушений придбати для свого проживання Ѕ частки кватири в АДРЕСА_2 та уступити з морально-етичних міркувань свою частку будинку в с.Бармаки для проживання їх сина та колишньої дружини.

Земельні ділянки, які знаходяться в Костопільському районі Рівненської області, де переважають дерново-підзолисті, піщані і супіщані грунти, які великої економічної значимості для сільського господарства не становлять, відповідно нормативно-грошова оцінка таких грунтів є досить низькою, а тому річна оренда плата, яка обчислюється від нормативно-грошової оцінки також є невисокою, тобто не приносить йому значного доходу.

Позивачка не надала доказів, що вона несене витрати у розмірі 3000 грн. на сина, тобто половину розміру аліментів, які просить стягнути з нього у судовому порядку.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та вказують, що відповідач погоджується із розміром аліментів, який не відповідає повноцінному забезпеченню потреб та розвитку сина, який стипендії не отримує. Позивачка пояснює, що значні кошти витрачаються як на проїзд, так і на харчування сина, купівлю потрібної техніки для навчання у зв`язку із дистанційним навчанням. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та отримує стабільні доходи, оскільки є дистриб`ютором лако-фарбової продукції на території України. Її місячний дохід становить близько 8000 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала відзив, крім того пояснила, що повнолітній син ОСОБА_5 має можливість у вільний від навчання час працювати та отримувати відповідний дохід для забезпечення своїх потреб.

Вислухавши позивачку, її представника та представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , що відповідачем не заперечується.

Повнолітній син проживає з матір`ю, що відповідач не заперечує.

На момент звернення до суду з позовом 28.08.2020 р. син сторін ОСОБА_3 навчався на першому курсі Навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою, спеціальності «Агрономія», за державним замовленням, денної форми навчання, термін навчання триває з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р., (довідка №123 від 31.07.2020 р., видана директором інституту НУВГП).

Відповідно до довідки №322, виданої 17.11.2020 р. НУВГП, ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти ІІ-го курсу першого бакалаврського рівня Навчальнонаукового інституту агроекології та землеустрою, спеціальності «Агрономія», денної форми навчання, держбюджет. Студент ОСОБА_3 в І семестрі 2020/2021 н.р. стипендію не отримує. Навчання триває з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.08.2020 відповідач має у власності нерухомість, зокрема земельні ділянки та нерухомість, що ним не заперечується.

Крім того, з відзиву вбачається, що відповідач є фізичною особою підприємцем та отримує дохід, розмір якого суду не повідомив. Відповідач є працездатним, інших утриманців немає.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказує, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, стипендії син не отримує.

У свою чергу відповідач, визнаючи позов про стягнення аліментів частково у розмірі 1000 грн., не доводячи при цьому розміру свого доходу як фізичної особи підприємця, натомість лише вказує про свою працездатність, наявність майна у власності, відсутність інших зобов`язань, що свідчить про відсутність підстав вважати неспроможним відповідача утримувати свого повнолітнього сина.

Отже, відповідач має можливість надавати таку допомогу повнолітньому сину, який її потребує.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо визначення аліментів у розмірі 1000 грн. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Держаний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.

Ураховуючи наведене та виходячи із сукупності матеріалів справи, з огляду на найвищі інтереси повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, по її матеріальному забезпеченню, судом враховано фактичне часткове визнання відповідачем позовних вимог щодо сплати аліментів, його працездатність, наявність у відповідача можливості отримання регулярного доходу, що свідчить про достатність заробітку (доходу) платника аліментів, обов`язку нести витрати по утриманню сина, який потребує допомоги щодо забезпечення хоча б мінімальних потреб необхідних для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, можливості відповідача надавати таку допомогу, тому на думку суду, із нього слід стягувати аліменти за час навчання у навчальному закладі у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи 2270 грн. щомісяця, що відповідатиме принципу добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2270 грн., починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом 28.08.2020 р. і до закінчення сином ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років,у залежності від того, яка з цих подій настане першою.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід державного бюджету у розмірі 840,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 07.12.2020 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.