Справа №359/8280/20
Провадження №2/359/2898/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Пригоді Т.В.,

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 22 вересня 2007 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час якого у них народилась дочка ОСОБА_3 . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_1 не з`явилась у судове засідання. Позивач надіслала заяву (а.с.13), в якій вона підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності .

Відповідач не з`явився у судове засідання. ОСОБА_2 надіслав заяву (а.с.16), в якій він визнає позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 22 вересня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №1284. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 вересня 2007 року (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 6 січня 2011 року (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не бажають жити однією сім`єю. Вони не мають жодного наміру вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини красномовно свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 13 жовтня 2020 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 22 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №1284, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець