УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Солом`яного Віктора Ростиславовичапро забезпечення позову, поданого представником ОСОБА_1 адвокатом Солом`яним Віктором Ростиславовичемдо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник звертається до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідачів в солідраному порядку суму боргу в розмірі 35500 доларів США та судовий збір.

03.12.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Солом`яний В. Р. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 і зареєстрована на ОСОБА_3 та вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо зазначеної вище квартири, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 і зареєстрована на ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви вказав, що є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав, оскільки вказана квартира може бути відчужена на користь третіх осіб.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункти 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові від 13.01.2020 року по справі № 922/2163/17 Верховний Суд вказав, що в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Предметом позову є, зокрема, стягнення суми в розмірі 35500, 00 доларів США, які як стверджує позивач, були надані відповідачам для купівлі квартири АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів справи квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2011 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 07.06.2003 року та рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.01.2014 року шлюб розірвано.

Таким чином, ОСОБА_2 було отримано позику в розмірі 35500 доларів США, а ОСОБА_3 придбано квартиру АДРЕСА_1 , в період перебування в шлюбі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Доказів того, що квартира квартиру АДРЕСА_1 , є особистою приватною власністю ОСОБА_3 судом не встановлено. Водночас, позивач стверджує, що кошти у розмірі 35500 долірів США було надані в борг ОСОБА_2 саме для придбання квартири.

Співставляючи предмет позову та вимоги заяви про забезпечення позову, суд враховує, що позивач звертається до суду за захистом своїх прав, зокрема шляхом стягнення боргу в розмірі співмірному вартості квартири на яку просить накласти арешт, а власник квартири, не позбавлений права розпорядитись та відчужити її, внаслідок чого виконання рішення суду може бути істотно ускладнено. За таких обставин, та на даній стадії розгляду цивільної справи, суд вважає обґрунтованим припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Беручи до уваги норми Сімейного кодексу України, оскільки саме ОСОБА_2 є стороною договору позики, суд вважає за доцільне накласти арешт на 1/2 частину квартири.

Вимога про заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо зазначеної вище квартири є неконкретизованою, необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали негайно направити до Департаменту реєстрації речових прав - для виконання та сторонам по справі - для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман