РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/324/20

Справа № 510/2103/19

15.01.2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О., Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

За життя померлий ОСОБА_2 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом.

Мати позивача - ОСОБА_3 проживала з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялась, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки загальною площею 2,15 га із кадастровими номерами :01:001:0162 (площею 0,1600 га) та :01:002:0075 (площею 1,9872 га), розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № НОМЕР_1 діл. № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 діл. № НОМЕР_4 ) виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії І-ОД № 051187 від 21.11.3003р. на праві приватної власності на землю.

За життя померла ОСОБА_3 склала заповідальне розпорядження від 11 листопада 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 104, яким усе своє майно заповіла позивачу - ОСОБА_1 , а тому спадкоємство здійснюється за заповітом.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Через деякий час ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 22 жовтня 2019 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Позивач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщалася належним чином, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої, він просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

За життя померлий ОСОБА_2 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом.

Мати позивача - ОСОБА_3 проживала з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялась, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки загальною площею 2,15 га із кадастровими номерами :01:001:0162 (площею 0,1600 га) та :01:002:0075 (площею 1,9872 га), розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області (масив № НОМЕР_1 діл. № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 діл. № НОМЕР_4 ) виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії І-ОД № 051187 від 21.11.3003р. на праві приватної власності на землю.

За життя померла ОСОБА_3 склала заповідальне розпорядження від 11 листопада 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 104, яким усе своє майно заповіла позивачу - ОСОБА_1 , а тому спадкоємство здійснюється за заповітом.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦПК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Через деякий час ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 22 жовтня 2019 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім`я померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копію заповіту, копію заяви про прийняття спадщини, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки загальною площею 2,15 га із кадастровими номерами :01:001:0162, площею 0,1600 га та :01:002:0075, площею 1,9872 га, розташовані на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 діл. № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 діл. № НОМЕР_4 виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії І-ОД № 051187 від 21.11.3003р.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова