Справа № 128/1326/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди (збитку), завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди (збитку), завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.01.2018 року на автодорозі сполученням Немирів Вінниця, поблизу с. Щітки, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , керуючи мікроавтобусом «Renault Trafik» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Вінниці, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

У зв`язку із пошкодженням з вини ОСОБА_2 автомобіля «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 , позивачу, який являється власником даного транспортного засобу, спричинена майнова шкода.

Відповідно до висновку експертного дослідження №12-2/97 від 02.02.2018 року, проведеного КНДЕКЦ МВС України, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, станом на дату проведення дослідження, склала 949793 грн. 90 коп.

Автомобіль «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 у пошкодженому стані після ДТП, на час подачі позовної заяви в суд, знаходиться на зберіганні у власника - ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», згідно полісу обов`язкового

страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 7219224.

Вказаний поліс у позивача відсутній; дані про наявність страхового полісу на мікроавтобус «Renault Trafik» д.н.з. НОМЕР_1 , містяться в електронному реєстрі МТСБУ.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, ОСОБА_4 , наділений правом на отримання страхового відшкодування з ПрАТ « СК «Провідна»» в межах ліміту полісу, тобто в сумі 100 000 грн., з приводу належних йому виплат звернувся в страхову компанію.

Згідно повідомлення про виплату № 17-05/3112 від 06.03.2018 року, страхова виплата події від 19.01.2018 року, в якій пошкоджений «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 за Договором страхування № АК/7219224/0202/17 від 25.09.2017 року в сумі 100000 грн. буде здійснена через систему Private money в строки, визначені законодавством.

З урахуванням вищевикладених обставин, з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка складає 849 793 грн. 90 коп., з таких розрахунків: 949 793,90 грн. (фактичний розмір шкоди) - 100 000,00 грн. (страхове відшкодування) = 849 793,90 грн.

Таким чином, завдана ОСОБА_4 неправомірними діями ОСОБА_2 майнова (матеріальна) шкода ( збитки) становить 849793,90 грн.

Оскільки добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється, позивач змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну (майнову) шкоду (збитки), заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 849793,90 грн., а також судовий збір в розмірі 8850, 34 грн.

В ході судового розгляду представником позивача було зменшено позовні вимоги, згідно яких він просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну (майнову) шкоду (збитки), заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 728760,75 грн., а також судовий збір в розмірі 7287, 76 грн.

Ухвалою судді від 26.09.2019 року заяву представника позивача ОСОБА_4 адвоката Чопенка С.А. про зменшення (уточнення) заявлених позовних вимог по даній цивільній справі прийнято до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 адвокат Чопенко С.А. зменшені позовні вимоги свого довірителя підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог, просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Захарчук М.В. в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення, оскільки, на їх думку, висновки експертів зроблені із порушенням методики їх проведення та відповідно не відповідають дійсним обставинам справи. Так, із позовної заяви, вбачається, що постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2019 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до обставин, встановлених судовими рішеннями, 19.01.2018 року, о 13 год. 50 хв., на 378 км+150 м автодороги Стрий - Знам`янка, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Рено Трафік», не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Ленд Ровер» під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Судова автотехнічна експертиза, проведена під час апеляційного провадження, встановила невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.12.1 ПДР України, що стало причиною виникнення ДТП. Позивач, посилаючись на вищевказані рішення судів, якими встановлена вина відповідача у ДТП, а також проведені на його замовлення автотоварознавчі дослідження, вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому збитки в розмірі 728760,75 гривень.

Із матеріалів справи слідує, що СК «Провідна», в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача, здійснила позивачу виплату (страхове відшкодування) у зв`язку із даною ДТП в розмірі 100000,00 гривень.

В свою чергу, на обґрунтування різниці між відшкодованою сумою СК «Провідна» та заявленою в позові сумою до відшкодування, позивач посилається на висновок автотоварознавчої експертизи від 02.02.2018 року №12-2/97 Київського НДЕКЦ МВС України.

В подальшому, позивач зменшив суму позовних вимог на підставі того, що на його замовлення судовим експертом Вінницького відділення Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз проведено автотоварознавче дослідження, яким визначено, що розрахункова дійсна вартість автомобіля, належного позивачу у пошкодженому стані на 17.10.2018 року, із урахуванням попиту на ринку регіону та терміну реалізації, складає 121033,15 грн.

Таким чином, виходячи із правової позиції позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду, за формулою 949793,90 (ринкова вартість автомобіля до ДТП) - 121033,15 (вартість утилізаційна)-100000 (страхове відшкодування) = 728760,75 грн.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи від 02.02.2018 року №12-2/97 Київського НДЕКЦ МВС України встановлено, що вартість відновлювального ремонту, належного позивачу автомобіля станом на дату проведення дослідження, становить 1322840,16 грн. Матеріальний збиток, завданий позивачу на дату проведення, становить 949793,90 гривень. Згідно дослідницької частини висновку експерта, вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля у зв`язку із тим, що вартість відновлювальних робіт автомобіля перевищує його ринкову вартість.

В свою чергу, під час проведення автотоварознавчої експертизи від 02.02.2018 року, в результаті огляду було встановлено, що у зв`язку із відсутністю акумуляторної батареї не було встановлено дійсний пробіг за даними лічильника одометра. В подальшому, у висновку (стор. 5) зазначено, що показання одометру (лічильника пробігу) відповідають його дійсному пробігу, а одометр не піддавався впливу з метою фальсифікації його показників.

Отже, у висновку експертизи від 02.02.2018 року зазначені вихідні дані, які є взаємовиключні, так як показання одометра встановити не вдалось.

Згідно п. 5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: установити пробіг за одометром. Згідно методики встановлені обмеження щодо достовірності дослідження, з яких встановлено, що висновки цього дослідження є достовірними за таких умов: показання одометра (лічильника пробігу) КТЗ відповідають його дійсному пробігу, а одометр не піддавався впливу з метою фальсифікації його показів.

При цьому, відсутність акумуляторної батареї фактично експертом ототожнено із несправністю одометра, що призвело до того, що експертом використовувався нормативний пробіг, що в результаті вплинуло на ринкову вартість так як коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу визначено таким що дорівнює -0

Враховуючи відсутність даних показників одометру неможливо визначити його дійсний пробіг, що говорить про те, що висновок експертизи від 02.02.2018 року є недостовірним.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом(актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, встановлено ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Згідно п.15 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» порядок відшкодування шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду.

Таким чином, положення ст. 30 Закону, необхідно застосовувати незалежно від суб`єктного складу осіб відповідальних за відшкодування шкоди.

Для з`ясування питання, про фізичну знищеність транспортного засобу необхідно визначити вартість транспортного засобу до ДТП та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а для визначення розміру майнової шкоди також, і вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП.

Відповідно до п.7.17 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Отже, розмір шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу розраховується за правилом ч. 2 ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ринкова вартість транспортного засобу до ДТП та утилізаційна вартість визначаються експертом-автотоварознавцем шляхом дослідження транспортного засобу відповідно до Методики.

Згідно вищезазначеної Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

Згідно пункту 7.20 Методики вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів дефектування або шляхом діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, відповідно до вимог п.7.36 та пп.8.5.10-8.5.12 пункту 8.5 Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку.

Методика визначає, що дефектування - це технологічний процес оцінювання технічного стану об`єкта дослідження після часткового чи повного розбирання КТЗ (складової) з контролем параметрів (характеристик) та сортуванням складників на групи відповідно до ступеня їх придатності.

Пункт 7.21. Методики визначає, що вартість технічно справних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10 - 8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у галузі економіки.

Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.

Однак, матеріли справи не містять акту дефектування або діагностування на спеціалізованому для «Land Rover Freelander» підприємстві автосервісу.

При цьому, як вбачається із висновку експертизи від 25.10.2018 року, дана експертиза була проведена без огляду КТЗ, на підставі матеріалів експертизи від 02.02.2018 року.

Однак, згідно п. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

А тому, висновок експерта у автотоварознавчій експертизі від 25.10.2018 року, якою визначено утилізаційну вартість належного позивачу автомобіля, є недостовірним та відповідно неналежним доказом.

Крім того, висновки експертизи від 02.02.2018 року та від 25.10.2018 року містять суттєві розбіжності у ринковій вартості одного і того ж самого автомобіля, калькуляції окремих запчастин, нормогодин ремонтних робіт та фарбування.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.

Статтею 9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

За умовами ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Також, відповідно до п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Однак, як вбачається із висновку експертизи від 25.10.2018 року, якою встановлено вартість автомобіля належного позивачу після ДТП, такий висновок складений без огляду КТЗ, що в силу Методики та національних стандартів з оцінки майна свідчить про неналежність такого висновку як доказу у справі.

Відповідно до ч. 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У деліктних зобов`язаннях, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

За наведених обставин, відповідач та його представник вважають, що позивачем не доведено розміру матеріальної шкоди належними та допустимими доказами, з огляду на що позов не підлягає до задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши позицію відповідача та його представника, приходить до висновку, що в позові ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено по справі, згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 року, 19.01.2018 року, о 13 год. 50 хв., на 378 км+150 м автодороги Стрий Знам`янка, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Рено Трафік» /д.н.з. НОМЕР_1 /, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Ленд Ровер» /д.н.з. НОМЕР_2 / під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку, а також піж час заносу зіткнувся з автомобілем «ГАЗ» /д.н.з. НОМЕР_3 / під керуванням ОСОБА_5 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито справу в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. т.1 а.с. 108).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2019 року постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 року залишено без змін (т.1 а.с. 181).

Автомобіль «Ленд Ровер» /д.н.з. НОМЕР_2 / належить позивачу ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (т.1 а.с. 87).

Згідно висновку експертного дослідження №12-2/97 від 02.02.2018 року, проведеного КНДЕКЦ МВС України, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, станом на дату проведення дослідження, склала 949793 грн. 90 коп. (т.1 а.с. 89 - 107).

Як вбачається з висновку експерта №5011/18-21 від 25.10.2018 року, за результатами проведення автотоварознавчого дослідження (т.1 а.с. 169 - 180), розрахункова дійсна ринкова вартість автомобіля «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 у пошкодженому стані на 17.10.2018 року, з врахуванням попиту на ринку регіону та терміну реалізації, складає 121033 грн. 15 коп.

Згідно повідомлення ПрАТ «СК «Провідна»» № 17-05/3112 від 06.03.2018 року, страхова виплата події від 19.01.2018 ркоу, в якій пошкоджений автомобіль «Land Rover Freelander» д.н.з. НОМЕР_2 за Договором страхування № Ак/7219224/0202/17 від 25.09.2017 року в сумі 100000 грн. буде здійснена через систему Private money в строки, визначені чинним законодавством (т.1 а.с. 88).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів це забезпечення справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із недоговірних зобов`язань з підстав по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які регулюються Цивільним кодексом України, актами цивільного законодавства України, які не суперечать положенням ЦК України та які регулюють встановлені судом відносини сторін.

Дані правовідносини регулюються:

-відповідно до ч.1 п.2 ст.11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків;

-відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права; ч.2 п.п.8, 9 вказаної статті способами захисту цивільних прав можуть бути відшкодування майнової та моральної шкоди;

-відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 року, яка залишена в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито справу в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, то дана обставина, у відповідності до вимог ст. ч.4 ст. 82 ЦПК України /обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом/, доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У деліктних зобов`язаннях, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Звертаючись до суду з даним позовом, в обгрунтування своїх позовних вимог щодо розміру завданої шкоди позивач, в якості доказів, надає висновок експертного дослідження №12-2/97 від 02.02.2018 року та висновок експерта №5011/18-21 від 25.10.2018 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: установити пробіг за одометром. Згідно методики встановлені обмеження щодо достовірності дослідження, з яких встановлено, що висновки цього дослідження є достовірними за таких умов: показання одометра (лічильника пробігу) КТЗ відповідають його дійсному пробігу, а одометр не піддавався впливу з метою фальсифікації його показів. При цьому, відсутність акумуляторної батареї фактично експертом ототожнено із несправністю одометра, що призвело до того, що експертом використовувався нормативний пробіг, що в результаті вплинуло на ринкову вартість так як коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу визначено таким що дорівнює -0.

Враховуючи відсутність даних показників одометру, неможливо визначити його дійсний пробіг, з огляду на що висновок експертизи від 02.02.2018 року - є недостовірним.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу встановлено ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Згідно п.15 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» порядок відшкодування шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду.

Положення ст. 30 Закону, необхідно застосовувати незалежно від суб`єктного складу осіб відповідальних за відшкодування шкоди.

Для з`ясування питання, про фізичну знищеність транспортного засобу необхідно визначити вартість транспортного засобу до ДТП та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а для визначення розміру майнової шкоди також і вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП.

Відповідно до п.7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Отже, розмір шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу розраховується за правилом ч. 2 ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ринкова вартість транспортного засобу до ДТП та утилізаційна вартість визначаються експертом-автотоварознавцем шляхом дослідження транспортного засобу відповідно до Методики.

Згідно Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

Згідно пункту 7.20 Методики вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів дефектування або шляхом діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, відповідно до вимог п.7.36 та пп.8.5.10-8.5.12 пункту 8.5 Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку.

Методика визначає, що дефектування - це технологічний процес оцінювання технічного стану об`єкта дослідження після часткового чи повного розбирання КТЗ (складової) з контролем параметрів (характеристик) та сортуванням складників на групи відповідно до ступеня їх придатності.

Пункт 7.21. Методики визначає, що вартість технічно справних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10 - 8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у галузі економіки.

Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.

В матеріалах справи відсутній акт дефектування або діагностування на спеціалізованому для «Land Rover Freelander» підприємстві автосервісу, а експертиза від 25.10.2018 року була проведена без огляду КТЗ, на підставі матеріалів експертизи від 02.02.2018 року.

Згідно п. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

З огляду на викладене, висновок експерта у автотоварознавчій експертизі від 25.10.2018 року, якою визначено утилізаційну вартість належного позивачу автомобіля, є неналежним доказом, а висновки експертизи від 02.02.2018 року та від 25.10.2018 року містять суттєві розбіжності у ринковій вартості одного і того ж самого автомобіля, калькуляції окремих запчастин, нормогодин ремонтних робіт та фарбування.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.

Статтею 9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

За умовами ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Також, відповідно до п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Враховуючи зазначені норми, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки, шляхом доступу до нього.

Однак, як вбачається із висновку експертизи від 25.10.2018 року, якою встановлено вартість автомобіля належного позивачу після ДТП, такий висновок складений без огляду КТЗ, що в силу Методики та національних стандартів з оцінки майна свідчить про неналежність такого висновку, як доказу у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено розміру матеріальної шкоди належними та допустимими доказами, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 22, 16, 206, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 133, 141, 212, 247, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди (збитку), завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.12.2020 року.

Суддя О.І. Бондаренко