Провадження № 4-с/470/1/20
Справа № 470/524/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Корогода Андрія Вікторовича про арешт коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2019 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Корогода А.В., (надалі Березнегуватський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області), про арешт коштів боржника.

В скарзі зазначив, що постановою від 27 серпня 2019 року головним державним виконавцем Березнегуватського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Корогодом А.В. відповідно до виконавчого листа № 470/524/18 від 26.12.2018 року було накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ КБ "ПриватБанк" та ВАТ "Державний ощадний банк України". На рахунку № НОМЕР_1 , що знаходиться ВАТ "Державний ощадний банк України", знаходиться його пенсія,яка є єдиним джерелом його прибутку, інших доходів він немає, а тому наклавши арешт на грошові кошти на пенсійному рахунку у ВАТ "Державний ощадний банк України", державний виконавець фактично позбавив його усіх джерел та засобів до існування. 14 листопада 2019 року на адресу Березнегуватського РВ ДВС ним було направлено заяву про зняття арешту з грошових коштів на пенсійному рахунку, однак заява залишилася поза увагою, відповіді на неї він не отримав. На підставі зазначеного просив визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Березнегуватського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Корогода А. В. в частині арешту грошових коштів на рахунку № НОМЕР_1 , що знаходиться у ВАТ "Державний ощадний банк України" та зобов`язати головного державного виконавця Корогода А.В. скасувати вищезазначену постанову в частині арешту грошових коштів на зазначеному рахунку.

Представник заявника, адвокат Терлецька Т.О. діюча на підставі договору № 175 від 01.11.2019 року в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог заявника (а.с.65).

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання направив пояснення, в якому просив відмовити боржнику ОСОБА_1 в задоволенні його скарги, оскільки останній не сплатив йому кошти за рішенням суду на підставі якого було видано виконавчий лист № 470/524/18 від 26.12.2018 року (а.с.53-54).

Представник Березнегуватського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, направив заяву про відкладення розгляду справи, оскільки немає можливості прибути в судове засідання в зв`язку із здачею звіту за 2019 рік, однак суд вважає вказані причини для відкладення розгляду справи, неповажними (а.с.61-63).

Оскільки представник заявника надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а представник Березнегуватського РВ ДВС не з`явився в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та приєднані до скарги матеріали, доходить наступного.

22 листопада 2018 року заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Рішення суду набрало законної сили 26 грудня 2018 року. (а.с.20-21).

На підставі рішення суду 26 грудня 2018 року було видано виконавчий лист № 470/524/18. (а.с.25).

27 серпня 2019 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 470/524/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 37220,86 грн. (а.с.42).

В ході проведення виконавчих дій головним державним виконавцем Березнегуватського РВ ДВС ГТУЮ накладено арешт на кошти боржника, що підтверджується постановою про арешт коштів боржника від 27.08.2019 року, які містяться на рахунках ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ КБ "ПриватБанк" та ВАТ "Державний ощадний банк України" (а.с.36).

Однак з довідки ТВБВ 10014/048 філії - Миколаївське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» від 08 листопада 2018 року вбачається, що рахунок скаржника № НОМЕР_1 , відкритий у вказаному товаристві за призначенням - для зарахування пенсій (а.с.43-44).

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим для виконання.

Зазначене конституційне положення відображено в п.7 ч.3 с.2 та ст.18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон).

Статтею 1 зазначеного Закону, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу частини 1 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень у визначений законом спосіб.

Зокрема, державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частина 1 та 2 статті 48 Закону передбачає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах,інші цінності, у томі числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Разом з тим, законодавець, визначаючи загальні підстави та способи звернення стягнення за виконавчими документами, передбачив особливий порядок звернення стягнення на заробітну плату та пенсію боржника.

Так у відповідності до ч.1 ст. 68 Закону, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Частинами 1, 2 статті 70 Закону, визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Тобто законом передбачено обмеження щодо звернення стягнення на пенсію боржника за виконавчим провадженням.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення. (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За положеннями ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Накладення арешту на рахунок, з якого боржник отримує пенсію, яка є його єдиним джерелом доходу, поставило останнього у скрутне матеріальне становище. Даних про наявність у нього інших доходів, крім пенсії, державним виконавцем суду не надано. Арешт пенсійного рахунку порушує право боржника на отримання коштів, необхідних для існування.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги скаржника обґрунтованими, однак задовольняє їх частково - лише стосовно накладення арешту на 80% пенсійних виплат, оскільки це відповідає вимогам ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 223, 258-260, 263, 268 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Корогода Андрія Вікторовича про арешт коштів боржника, задовольнити частково.

Визнати постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Корогода Андрія Вікторовича про арешт коштів боржника від 27 серпня 2019 року за виконавчим провадженням № 59890467, в частині накладення арешту на 80% грошових коштів, які надходять на рахунок UA0842075 АТ "Державний ощадний банк України" як пенсійні виплати, неправомірною та зобов`язати головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Корогода Андрія Вікторовича скасувати зазначену постанову у вказаній частині.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Суддя С.А.Луста