Номер провадження 22-ц/804/689/20
Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

23 січня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі судді Баркова В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди повернута.

Не погодившись з ухвалою суду, позивачка ОСОБА_1 13 січня 2020 року звернулася з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду. Посилалася на те, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала 19 грудня 2019 року, проте вчасно подати апеляційну скаргу в неї не було можливості, оскільки 31 грудня 2019 року до лікарні потрапила її бабуся, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Весь цей час вона була у лікарні та допомагала доглядати її.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 січня 2020 року підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, визнані неповажними. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року залишена без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме зазначення інших поважних причин пропуску строку оскарження ухвали суду та сплати судового збору.

21 січня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року. На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду ОСОБА_1 знову зазначає, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала 19 грудня 2019 року, проте вчасно подати апеляційну скаргу в неї не було можливості, оскільки 31 грудня 2019 року до лікарні потрапила її бабуся, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Весь цей час вона була у лікарні та допомагала доглядати її.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Виходячи із усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду справи у такому його аспекті як правова визначеність.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної ухвали позивачка отримала поштою 19 грудня 2019 року, обставини, на які вона посилається, як на підставу поважності пропуску строку (смерть бабусі) настали 08 січня 2020 року, тобто вже після спливу п`ятнадцятиденного строку після отримання нею копії оскаржуваної ухвали. Доказів настання цих обставин до спливу строку на апеляційне оскарження позивачкою до скарги не додано (здійснення догляду за бабусею під час перебування її у лікарні).

Ухвала апеляційного суду апелянтом не виконана, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

За змістом ч.4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що скаржником сплачено судовий збір в розмірі 420,4 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про судовий збір» у разі відмови у відкриті провадження ц справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби в Донецькій області повернути ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника НОМЕР_1 , сплачені як судовий збір кошти в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок, які були сплачені 21.01.2020 року, квитанція № 41747, на рахунок № НОМЕР_2 , код банку 899998.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя В.М.Барков