Справа № 541/2239/19
Номер провадження 2/541/132/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 січня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Пащенко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловими приміщеннями, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області,

установив:

30 вересня 2019 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 .

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору дарування від 09.07.2003 року вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , який не є співвласниками вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 2003 року.

На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 11 січня 20202 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником будинковолодіння АДРЕСА_1 . Її право власності підтверджується копією договору дарування від 09 липня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1223 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8-9).За даною адресою зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 , 1957 року народження, що підтверджується копією довідки про склад зареєстрованих у житловом приміщенні осіб (а.с.11). 16.07.2019 року позивачка з метою скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою з підстав переходу права власності на будинок до іншого власника та припинення права користування ним ОСОБА_2 звернулася із відповідною заявою до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, але 19.07.2019 року заява була повернута з повідомленням про те, що у знаття ОСОБА_2 у реєстрації місця проживання відмовлено, оскільки він самостійно не звертався із заявою про це та не визнання судом таким, що втратив право користування даним житлом (а.с.10). ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника будинку, а був зареєстрований у будинку за згодою попереднього власника будинку ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, яка регламентує поняття житлового сервітуту колишніх членів сім`ї та підстави збереження житлових прав цих осіб, члени сім`ї власника житла зберігають право на користування цим житлом саме на період, коли зберігається право власності певної особи на це житло. Таким чином, зі змісту правових норм, які регулюють об`єм житлових прав члена сім`ї власника будинку, слідує, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно.

Згідно п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі внаслідок припинення права власності на будинок колишнього власника ОСОБА_3 після дарування нею вищевказаного будинку втратив право користування цим житловим приміщенням. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 04 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 і відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

За місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживаєь, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов`язаних з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачуєь за житлово-комунальні послуги, в силу того, що власник будинку змінився, позивач, як новий власник будинку, має право вимагати позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, тому, відповідно до ст. 391 ЦК України, ОСОБА_2 підлягає визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що позивач підтвердив належними доказами обставини, викладені у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 12, 141, 259, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , 1957 року народження (адреса: АДРЕСА_1 ) права користування житловим приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський