Справа № 635/4517/19
Провадження по справі № 2/635/926/2020
06 липня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Ус Ю.В.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду шляхом пред`явлення позову до ОСОБА_2 , в якому просив визначити місце проживаня дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , покласти на відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з лютого 2003 року по листопад 2008 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відділом РАЦС Близнюківського районного управління юстиції Харківській області 11 листопада 2008 року, після чого сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з відповідачем. Однак, на даний час донька навчається у Харківському коледжі будівництва, архітектури та дизайну, зареєстрована та проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а на вихідні та на канікули мешкає у позивача. Позивач вважає, що оскільки донька на даний час досягла 10 років, вона самостійно може вирішувати питання щодо місця свого проживання шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Позивач не згодний, щоб дитина проживала з матір`ю та наполягає на визначенні її місця проживання разом з батьком. Вважає, що в інтересах доньки проживати саме разом з батьком, оскільки на даний час він має постійне місце роботи та стабільний доход, а тому може забезпечити дитини всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові. Крім того, позивач проживає разом з жінкою, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому має час та бажання доглядати і за старшою донькою. Із самого дитинства позивач постійно піклується про дитину, забезпечує її матеріально, купує одежу та сплачує аліменти. З моменту розірвання шлюбу з відповідачем дитина висловлює своє бажання проживати саме разом з батьком, оскільки дуже прив`язана до нього. Натомість відповідач постійного доходу не має, проживає у будинку, який у повному обсязі не облаштований всім необхідним для розвитку і проживання неповнолітньої дитини. Зі слів доньки позивачу відомо, що відповідач не приділяє необхідної уваги донці, у неї постійно не вистачає грошей, окрім їх спільної доньки відповідач має трьох дітей. При визначенні місця проживання дитини разом з батьком останній зобов`язується не чинити перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю.
Третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилась, суду надана заява за підписом начальника служби у справах дітей Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області Петренко В.І. про розгляд справи за відсутності представника, в якій вона просила прийняти рішення згідно наявних в матеріалах справи доказів.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні докази, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відзиву, будь-яких заяв та клопотань суду не надала.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбу. 11 листопада 2008 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 19 травня 2010 року.
ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини є позивач по справі - ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 є студентом Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» денного відділення, термін закінчення навчання - 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» вих. №01-17/647 від 16 травня 2019 року.
Як вбачається зі змісту довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13 вересня 2018 року, неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 13 вересня 2018 року по теперішній час.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб від 18 квітня 2019 року.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч.3 ст. 29 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст. 29 ЦК України).
Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України.
Так, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.
При цьому, в ч. 3 ст. 160 СК України закріплено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм, суд звертає увагу на те, що в судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою.
Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 25 січня 2018 року по справі №537,5119,15-ц.
З матеріалів справи вбачається, що донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла чотирнадцяти років, а відтак з цього часу втратила статус малолітньої дитини.
Пред`явлення до суду вимоги одним із батьків щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства. ОСОБА_3 , як на момент пред`явлення позову до суду (11 червня 2019 року), так і на момент ухвалення рішення по справі досягла чотирнадцятирічного віку, а тому їй належить право самостійно обирати місце свого проживання. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначенням місця проживання дитини разом з батьком у судовому порядку.
Із вказаних підстав суд не приймає до уваги висновок Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №01-25/277 від 11 травня 2019 року.
У зв`язку з відмовою у позові судові витрати по сплаті судового збору суд відносить за рахунок позивача.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зарєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .
Повне рішення складено 14 липня 2020 року.
Суддя Т.В. Бобко