ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/89/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 305030000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника апелянта ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2019 року (ухвалене суддею Грицай К.М., повний текст якого складено 11 жовтня 2019 року) у цивільній справі № 607/15099/19 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області (далі Пенсійний фонд) звернулося до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у зв`язку із рахунковою помилкою, при проведенні перерахунку пенсії з 01.10.2017 року помилково взяті до пенсійної справи дані ОК-5 іншої особи, за період з 01.07.2017 року по 31.05.2019 року утворилась переплата пенсії в сумі 31767,97 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2019 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішення Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу в якій апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Пенсійний фонд в скарзі вказує на рахункову помилку з боку Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, що є, на його думку, підставою для повернення безпідставно набутих грошових коштів відповідачем.

Відзиву на апеляційну скаргу не поступало.

В судовому засіданні представник апелянта подану апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в ній.

Вказав, що при перерахунку пенсії відповідачу помилково взяті до пенсійної справи дані її чоловіка.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила і додатково пояснила, що вона неодноразово зверталась за перерахунком пенсії. При перерахунку їй пенсії працівник пенсійного фонду помилково взяв дані з пенсійної справи її чоловіка.

Зазначила, що факт взяття помилкових даних було фактично виявлено за її ініціативи, а тому жодних недобросовісних дій з її боку немає.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши пояснення учасників справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів в розмірі 31767,97 грн, які є пенсійною виплатою, не встановлено, як і не встановлено наявності рахункової помилки.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що з 11.01.2001 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком у Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Сума переплати 31767,97 грн. згідно довідки відділу з призначення, перерахунку та виплати пенсій утворилася за період з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2019 року у зв`язку з тим, що при проведенні перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року помилково взяті до пенсійної справи дані ОК-05 іншої особи - її чоловіка.

Згідно зі статтею 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статей 101-103 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємства, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі; пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду; суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Оскільки, згідно зазначених вище законів, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), то в судовому засіданні не встановлено і такі докази не надав в судовому засіданні позивач, що з боку відповідача були зловживання і вона подала про себе неправдиві відомості.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилка, пов`язана з неналежним виконанням обов`язків службовою особою відповідальною за обчислення та нарахування пенсії.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши характер правовідносин сторін у справі, правильно застосував норми матеріального права, які їх регулюють, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення надмірно виплаченої пенсії, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі не вбачає.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає як прийнята у малозначній справі

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ткач О.І.