Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/19325/18

провадження № 2/521/1135/20

02 липня 2020 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Жураківській Н.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, посилаючись на те, що на підставі договорів позики від 31.10.2007 року, від 09.01.2008 року та від 20.02.2008 року, він надав відповідачу у борг грошову суму у загальному розмірі 70000 доларів США.

Оскільки, відповідач покладені на себе зобов`язання не виконав, суму позики не повернув, позивач вимушений звернутись з позовом до суду.

Позивач та представник позивача в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, з`явились його представники, які позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у борг, про що укладено договір позики від 31.10.2007 року на суму 25000 доларів США з терміном повернення боргу у строк в два місяці, договір позики від 09.01.2008 року на суму 25000 доларів США та договір позики від 20.02.2008 року на суму 20000 доларів США з терміном повернення відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, а всього - на суму у розмірі 70000 доларів США.

ОСОБА_2 покладені на себе зобов`язання не виконав, суму позики не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З наданого розрахунку заборгованості за договорами позики від 31.10.2007 року, від 09.01.2008 року та від 20.02.2008 року вбачається, що станом на 03.12.2018 року розмір заборгованості складає 70000 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 03.12.2018 року складає 1 984 403 гривень 48 копійок.

За клопотанням представника відповідача ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року призначено судову почеркознавчу експертизу.

У вказаний експертом термін відповідачем не виконано вимоги надати вільні зразки почерку ОСОБА_2 , не сплачено ним рахунок за проведення експертизи, матеріали справи повернуто до суду, ухвалою суду від 18.05.2020 року провадження у справі поновлено.

Дані обставини дають підстави суду вважати, що дії відповідача спрямовані на умисне ухилення від участі в експертизі.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Доводи представників відповідача про те, що експертиза не проведена не з вини відповідача, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

В судовому засіданні також були оглянуті оригінали розписок від 31.10.2007 року, від 09.01.2008 року та від 20.02.2008 року, заперечень щодо їхньої ідентичності від представників відповідача не надійшло.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 265, 354 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) заборгованість за договорами позики в сумі 70000,00 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 03.12.2018 року складає 1 984 403 гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) 8810,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк