ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега", ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега", ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 07.07.2018 року приблизно о 12 годині 40 хвилин відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ланд Ровер», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі будинку № 44 по вулиці Набережна Перемоги в місті Дніпрі порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Рено», д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить позивачу, в результаті якого останньому були завдані механічні ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2018 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "АСК "Омега" відповідно до полісу № АМ /3219408 від 02.02.2018 року, що був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди.

11 липня 2018 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 21.10.2009 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є. направила до ПрАТ "АСК "Омега" заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом від 08.10.2018 року № 1758/1, ПрАТ "АСК "Омега" повідомила ОСОБА_4 про призупинення розгляду даної справи. Своє рішення страховик аргументував тим, що надана ОСОБА_4 довіреність не надає їй право отримати від імені позивача страхове відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 .

У зв`язку з тим, що між постраждалою особою та страховиком не було досягнуто згоди щодо порядку та способу розрахунку страхового відшкодування, позивач реалізуючи своє право передбачене п.34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, звернувся до судового експерта автотоварознавця.

Відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 2507/18/18 від 03.08.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ становить 45 065,78 грн.

Витрати позивача на відновлення свого пошкодженого транспортного засобу марки «Рено», д/н НОМЕР_2 склали 103 567,27 грн., що підтверджується відповідними документами.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: стягнути з відповідача ПрАТ "АСК "Омега" на свою користь несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 45 965,78 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 12.10.2018 року по 30.11.2018 року включно в розмірі 2 464,07 грн., 3 % річних за період з 12.10.2018 року по 30.11.2018 року включно в розмірі 205,34 грн., індекс інфляції за період з 12.10.2018 року по 30.11.2018 року включно в розмірі 1 424,94 грн., а всього 50 060,13 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь матеріальні збитки в розмірі 57 601,49 грн., моральну шкоду в розмірі 7 000,00 грн. Стягнути з відповідачів судові витрати по справі пропорційно задоволених позовних вимог.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "АСК "Омега" на користь ОСОБА_2 несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 45 965,78 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 12.10.2018 року по 30.11.2018 року включно в розмірі 2 464,07 грн., 3 % річних за період з 12.10.2018 року по 30.11.2018 року включно в розмірі 205,34 грн., індекс інфляції за період з 12.10.2018 року по 30.11.2018 року включно в розмірі 1 424,94 грн., витрати на експертне дослідження в сумі 1 100,00 грн. та судові витрати в сумі 541,55 грн., а всього - 51 701,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 57 601,49 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн., витрати на експертне дослідження в сумі 1 100,00 грн. та судові витрати в сумі 541,55 грн. і 704,80 грн. (1 246,35 грн.), а всього - 61 947,84 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 07.07.2018 року приблизно о 12 годині 40 хвилин відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ланд Ровер», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі будинку № 44 по вулиці Набережна Перемоги в місті Дніпрі, де, при зміні напрямку руху та перестроюванні не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Рено», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить позивачу ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача були завдані механічні ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2018 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "АСК "Омега" відповідно до полісу № АМ /3219408 від 02.02.2018 року, що був чинним на момент ДТП.

11 липня 2018 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 21.10.2009 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є. направила до ПрАТ "АСК "Омега" заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом від 08.10.2018 року № 1758/1, ПрАТ "АСК "Омега" повідомила ОСОБА_4 про призупинення розгляду даної справи. Своє рішення страховик аргументував тим, що надана ОСОБА_4 довіреність не надає їй право отримати від імені позивача страхове відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 2507/18/18 від 03.08.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ становить 45 065,78 грн.

Витрати позивача на відновлення свого пошкодженого транспортного засобу марки «Рено», д/н НОМЕР_2 склали 103 567.27 грн., що підтверджується відповідними документами.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до страхового полісу № АМ/3219408 від 02.02.2018 року страховиком відповідача ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було ПрАТ "АСК "Омега".

Стаття 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, яка завдала шкоду.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість особи, що завдала шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відступивши від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційним судом установлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "АСК "Омега" відповідно до полісу № АМ /3219408 від 02.02.2018 року, що був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, страхову сума за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

11 липня 2018 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 21.10.2009 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є. направила до ПрАТ "АСК "Омега" заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом від 08.10.2018 року № 1758/1, ПрАТ "АСК "Омега" повідомила ОСОБА_4 про призупинення розгляду даної справи. Своє рішення страховик аргументував тим, що надана ОСОБА_4 довіреність не надає їй право отримати від імені позивача страхове відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 .

Крім того, як убачається з матеріалів справи, особисто ОСОБА_2 18.12.2018 року звертався до ПрАТ "АСК "Омега" у письмовому вигляді з досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування по страховому випадку та виплату пені (а.с.55-57). Однак відповіді не отримав. Стахове відшкодування не відбулось.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що між постраждалою особою та страховиком не було досягнуто згоди щодо порядку та способу розрахунку страхового відшкодування, позивач, реалізуючи своє право передбачене п.34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку (в т.ч. і суми страхового відшкодування), звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В.

Згідно висновку експерта № 2507/18/18 від 03.08.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ становить 45 065,78 грн.

Колегія суддів зазначає, що даний висновок експерта було складено у відповідності до вимог ст. 102 ЦПК України та норм чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання свідомо неправдивого висновку.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення грошових сум з ПрАТ "АСК "Омега", суд першої інстанції правильно виходив з того, що з урахуванням вимог ст.ст. 6, 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач ПрАТ "АСК "Омега" зобов`язаний був здійснити виплату страхового позивачу виходячи з вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням ПДВ в розмірі 45 065,78 гон. та вартості евакуації пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 900,00 грн., а всього 45 965,78 грн. (45 065,78 грн. + 900,00 грн. = 45 965,78 грн.) в строк до 11.10.2018 року включно (на протязі 90 днів, з дня надходження до страховика заяви на виплату страхового відшкодування з 14.07.2018 року по 11.10.2018 року включно).

Крім того, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 6-927цс16, а також положення п.36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ПрАТ "АСК "Омега" повинна сплатити позивачу відповідні штрафні санкції (пеня, 3% річних, індекс інфляції) за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, яке відбулось з вини страховика, а саме в розмірі 4 094,35 грн.

Що стосується рішення суду в частині стягнення грошових сум з відповідача ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як установлено судом першої інстанції, витрати позивача на відновлення свого пошкодженого автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 склали 103 567,27 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: видатковою накладною № СМ01538 від 01.08.2018 року; актом виконаних робіт № від 09.08.2018 року; актом виконаних робіт № Ф371 від 01.11.2018 року (а.с.58-61).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , як особа що є виною у спричинені збитків, відповідно до ст.ст. 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 11, 1166, 1187, 1194 ЦК України та висновків щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц, зобов`язаний компенсувати позивачу різницю між загальною вартістю відновлювального ремонту, яка була сплачена позивачем (103 567,27 грн.) і страховою виплатою, яку повинна була здійснити ПрАТ "АСК "Омега" (45 965,78 грн.), що становить 57 601,49 грн. (103 567,27 грн. - 45 965,78 грн. = 57 601,49 грн.).

Отже, різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, що має виплатити страховик, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягає стягненню саме з винної особи, тобто відповідача ОСОБА_1 , оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості (ВТВ), зносу та ПДВ (в разі його підтвердження) повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_2 , визначена на підставі висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 2507/18/18 від 03.08.2018 року, є неналежним доказом, який підтверджує розмір матеріального збитку, завданого позивачу, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу, що в судові засідання призначені на 03.03.2020 року, на 21.04.2020 року, на 09.07.2020 року відповідач ОСОБА_1 , належним чином сповіщений, жодного разу не з`явився, до суду надсилав клопотання про розгляд справи без його участі, однак, не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт не був позбавлений можливості заявити в суді апеляційної інстанції мотивоване клопотання щодо призначення судової експертизи, поставивши перед судовим експертом відповідні питання щодо визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, чи відповідає розмір витрачених позивачем коштів на відновлення автомобіля пошкодженням отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.07.2018 року.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст. 12,13 ЦПК України).

З огляду на принцип диспозитивності у цивільному процесі особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко