РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/4835/20

Провадження № 22-ц/4815/1268/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:Шимківа С.С., Боймиструка С.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року, ухвалене в складі судді Бучко Т.М., повний текст рішення виготовлено 28 вересня 2020 року, у справі № 569/4835/20

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовна заява мотивована тим, 4 березня 2019 року в м. рівне по вул. Соборна, 420 за участю автомобіля Mercedes-Benz під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах із відповідачем, трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , належить ТОВ «ЛОГО-ТРАНС».

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність, як власника автомобіля Mercedes-Benz державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК`Провідна» у порядку обов`язкового страхування.

ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП, відповідальність за яку передбачена ст. 124 КУпАП.

На його звернення з повідомленням про ДТП ПрАТ «СК «Провідна» відмовило у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з проведенням часткового ремонту машини та неможливістю встановити розмір нанесеного матеріального збитку.

У зв`язку з цим просив суд стягнути заподіяну шкоду із власника транспортного засобу, оскільки винна особа вчинив ДТП під час виконання трудових обов`язків.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 62461 (шістдесят дві тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 13 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку в сумі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у страховика ПрАТ «СК «Провідна» відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування позивачу згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8485056, оскільки ним проведено частковий ремонту машини та неможливістю встановити розмір нанесеного матеріального збитку, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» несе відповідальність перед ОСОБА_1 за шкоду, спричинену працівником товариства ОСОБА_2 , у силу приписів статті 1172 ЦК України.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

Зазначає, що судом не було враховано, що позивач не оскаржував відмову страхової компанії у виплаті страхового відшкодування, а відповідач має нести відповідальність тільки в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди. Вважає, що належним відповідачем має бути страхова компанія, а не ТзОВ «Лого-Транс».

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Встановлено, що 4 березня 2019 року в м.Рівне по вул.Соборна, 420 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Mercedes Benz, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки Citroen Berlingo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, за інерцією автомобіль Citroen Berlingo виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем Honda Civic, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП було завдано пошкоджень автомобілю марки Citroen Berlingo, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 24 листопада 2015 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2019 року (набрала законної сили 2 квітня 2019 року) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили.

Як вбачається з полісу № АМ/8933135, транспортний засіб марки Mercedes Benz 1320, VIN НОМЕР_5 , застрахований ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» у ПрАТ «СК «ВУСО» на строк з 5 лютого 2019 року по 4 лютого 2020 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100000 грн.

6 березня 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 18 березня 2019 року ОСОБА_1 подав у страхову компанію заяву про виплату страхового відшкодування.

20 березня 2019 року аварійним комісаром проведено огляд пошкодженого автомобіля, належного позивачу, про що свідчить акт огляду колісного транспортного засобу.

15 квітня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» повідомлено позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.989 ЦК України, оскільки в ході розгляду справи страховою компанією було встановлено, що на момент настання ДТП автомобіль Mercedes Benz 1320, VIN НОМЕР_5 , був застрахований у ПрАТ «СК «Провідна» за полісом № АК/8485056 від 10 серпня 2018 року.

Наявність полісу № АК/8485056, діючого до 10 серпня 2019 року, підтверджується витягом з Централізованої бази Моторного (транспортного) страхового бюро України та повідомленням ТОВ «ЛОГО-ТРАНС».

Страховий поліс № АК/8485056 від 10 серпня 2018 року, яким забезпечено транспортний засіб Mercedes Benz 1320, VIN НОМЕР_5 , укладало ТОВ «Прод-транс», оскільки станом на 11 серпня 2018 року було власником зазначеного транспортного засобу.

Отримавши відмову ПрАТ «СК «ВУСО» у виплаті страхового відшкодування з підстав нікчемності договору страхування, позивач звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «СК «Провідна».

3 травня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений 4 березня 2019 року транспортний засіб, оскільки після ДТП ним частково відремонтовано автомобіль, що позбавило страховика можливості встановити розмір нанесеного матеріального збитку і відшкодувати заподіяну шкоду.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 № 76/19 від 19 грудня 2019 року про визначення вартості матеріального збитку матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Citroen Berlingo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП станом на дату ДТП 4 березня 2019 року з врахуванням ПДВ складає 83487,95 грн. У вказаному звіті зазначено, що автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту (125774,74 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля до його пошкодження в ДТП (83487,95 грн).

З метою оцінки ринкової вартості пошкодженого КТЗ (вартості автомобіля після ДТП) позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 . Згідно звіту № 21/20 від 20 липня 2020 року ринкова вартість автомобіля Citroen Berlingo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП (працездатних складових автомобіля) станом на 4 березня 2019 року становить 21026,82 грн.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема не збереження транспортного засобу у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

Відповідно до підпункту 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV. Їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що: «у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру».

Згідно підпункту 33.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Потерпілий свій обов`язок виконав, пошкоджений автомобіль був оглянутий представником ПрАТ СК «ВУСО» та складений відповідний акт.

Крім того, убачається, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється.

Отримавши відмову ПрАТ «СК «ВУСО» у виплаті страхового відшкодування з підстав нікчемності договору страхування, позивач звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «СК «Провідна» та подав заяву про страхове відшкодування та надавав необхідні документи.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля, була застрахована у ПрАТ CК «Провідна» та у ПрАТ СК «ВУСО», а оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду проводилось з участю уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції, а також з притягненням винної особи до адміністративної відповідальності, автомобіль був оглянутий представником ПрАТ СК «ВУСО» майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у частині, яка не підлягає покриттю страховиком (втрата товарної вартості, страховий ліміт тощо).

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що відмова ПрАТ CК «Провідна» у виплаті страхового відшкодування позивачу є незаконною, оскільки така відмова суперечить положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежує права позивача який для реалізації свого права на отримання страхового відшкодування у законодавчо встановлені строки звернувся до страховика та надав всі необхідні документи.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Однак, позовних вимог до СК «Провідна» позивач не заявляв.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази розміру ліміту відповідальності страховика та франшизи, що позбавляє суд визначити розмір шкоди яка підлягає відшкодуванню особою яка завдала шкоду.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.22,1187,1194 ЦК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2020 року.

Головуючий :

Судді