ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1314/20 Справа № 210/4680/19 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 23 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі ПАТ ««АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від нещасного випадку, який трапився при виконання трудових обов`язків, загинув його батько ОСОБА_3 . Внаслідок смерті батька позивач переносить тяжкі моральні страждання, оскільки він втратив рідну йому людину, смерть батька призвела до сильного нервого потрясіння, внаслідок чого тривалий час позивач перебував у напруженому психічному стані, думки про смерть батька не залишають його до теперішнього часу, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 275 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ ««АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає принципам єдності сталої судової практики за результатами розгляду аналогічних справ у Дніпропетровській області.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що втрата батька є незворотною втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Так як смерть батька призвела до того, що позивач зазнав сильного нервового потрясіння, адже він втратив близьку для нього людину, якого дуже любив та який був для нього прикладом у житті.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що нормами ст. 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, не передбачалося право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю працівника на виробництві.

Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно завищеним, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

На думку відповідача, позивачем не додано до суду належних доказів, а саме, що позивач, якому на момент смерті батька було 26 років, спільно проживав з загиблим, та в матеріалах справи немає жодних доказів звернення позивача до лікувальних установ відповідного профілю для відновлення свого фізичного чи психічного здоров`я.

Крім того вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що основною причиною нещасного випадку є порушення загиблим вимог п. 2.26 СНіП ІІІ-4-80 Будівельних норм та правил, п. 2.9. «Інструкції з охорони праці покрівельника РМЦ ГОКа».

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Ботвінка О.А., який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, проти апеляційної скарги представника позивача заперечував, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є сином ОСОБА_3 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_3 працював на посаді покрівельника Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

ІНФОРМАЦІЯ_1, при виконанні трудових обов`язків, з ОСОБА_3 стався нещасний випадок, в результаті якого він помер (а.с. 4-6).

Згідно вставки №1 до Акту форми Н-1 № 4 від 29 березня 2000 року, причиною нещасного випадку є незастосування засобів індивідуальної безпеки, порушення загиблим вимог п. 2.26 СНіП ІІІ-4-80 Будівельних норм та правил, п. 2.9. «Інструкції з охорони праці покрівельника РМЦ ГОКа», низка трудова та виробнича дисципліна РМЦ ГОКа» (а.с. 5-зворот).

Згідно вставки №3 до Акту форми Н-1 № 4 від 29 березня 2000 року особами, які порушили законодавство про охорону праці є ОСОБА_3 , який порушив п. 2.26 СНіП ІІІ-4-80 Будівельних норм та правил, п. 2.9. «Інструкції з охорони праці покрівельника РМЦ ГОКа» та в.о. майстра загально - будівельного відділу РМЦ, - ОСОБА_4 який порушив п.п. 32.1, 32.5 «Положення систем управління охорони праці на ГОКе» та п. 3.22 «Посадової інструкції майстра загально - будівельного відділу РМЦ» (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 15 березня 2000 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 50 року (а.с. 3).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», суд першої інстанції виходив із того, що нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, стався під час його роботи на підприємстві відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок якого позивачу спричинена моральна шкода, яка має бути відшкодована відповідачем на підставі статті 440-1 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, та із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки, смерть батька позивача настала під час виконання трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку в 2000 році, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин сторін положень статті 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Необхідною умовою виникнення зобов`язання по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди, є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою в праві прийнято розуміти всяке применшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року не визначає її поняття. Визначення цього поняття міститься в правових нормах спеціальних законів, що регулюють певні види суспільних відносин і передбачають право громадян та організацій на відшкодування моральної (немайнової) шкоди (наприклад, статті 1, 33, 34 Закону «Про зовнішньоекономічну діяльність», стаття 10 Закону «Про режим іноземного інвестування», стаття 24 Закону «Про захист прав споживачів», стаття 44 Закону «Про авторське право і суміжні права», стаття 12 Закону «Про охорону праці» та ін.). Разом з тим, враховуючи особливості правового регулювання суспільних відносин цими законодавчими актами, у відповідних нормах про поняття моральної (немайнової) шкоди, встановлюються і різні її критерії. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Стаття 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК України фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. У вказаній статті міститься пряма вказівка на те, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянинові або організації діяннями іншої особи, і порушила їх законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду. Порушення законних прав, указаних в законі осіб, завжди є протиправним. Отже, неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні. У статті 440-1 ЦК України виявляється дія принципу генерального делікту, закріпленого в статті 440 ЦК України, в силу якого заподіяння шкоди признається протиправним, якщо особа не була управоважена на її заподіяння.

Стаття 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Оскільки моральна шкода, завдана позивачу у зв`язку зі смертю його батька в результаті нещасного випадку на виробництві, не відшкодовується ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ні Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, така моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних,тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити і з засад розумності, виваженості та справедливості.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу України, в редакції 1963 року, та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, викладених у Постанові № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зав`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача загинув під час виконання трудових обов`язків.

Внаслідок його смерті позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, внаслідок чого позивач був позбавлений моральної підтримки, назавжди втративши турботу та підтримку близької людини, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зав`язків.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата батька завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань.

Як вбачається з матеріалів справи, факт смерті потерпілого ОСОБА_3 від нещасного випадку встановлений Актом про нещасний випадок на виробництві від 29 березня 2000 року, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд безпідставно застосував норми ст. 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, для вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди колегією суддів відхиляються, оскільки ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року передбачено регулювання питання про відшкодування моральної шкоди та спростовуються вищевикладеним.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, що позивачем не додано до суду належних доказів, а саме, що позивач, якому на момент смерті батька було 26 років спільно проживав з загиблим, та в матеріалах справи немає жодних доказів звернення позивача до лікувальних установ відповідного профілю для відновлення свого фізичного чи психічного здоров`я, оскільки, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Згідно вставки №1 до Акту форми Н-1 № 4 від 29 березня 2000 року, причиною нещасного випадку є незастосування засобів індивідуальної безпеки, порушення загиблим вимог п. 2.26 СНіП ІІІ-4-80 Будівельних норм та правил, п. 2.9. «Інструкції з охорони праці покрівельника РМЦ ГОКа», низка трудова та виробнича дисципліна РМЦ ГОКа», зокрема в.о. майстра загально - будівельного відділу РМЦ, - ОСОБА_4 який порушив п.п. 32.1, 32.5 «Положення систем управління охорони праці на ГОКе» та п. 3.22 «Посадової інструкції майстра загально - будівельного відділу РМЦ».

У зв`язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем не додано до суду належних доказів, а саме, що в матеріалах справи немає жодних доказів звернення позивача до лікувальних установ відповідно профілю для відновлення свого фізичного чи психічного здоров`яє безпідставні, оскільки сама по собі смерть рідної людини є для його рідних невиліковною психологічною травмою,оскільки внаслідок смерті батька позивач переносить тяжкі моральні страждання, так як він втратив рідну йому людину, що призвело до сильного нервого потрясіння, так як, думки про смерть батька не залишають його до теперішнього часу .

На думку колегії скуддів, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача, що позивачем якому на момент смерті батька було 26 років не додано до суду належних доказів, спільного проживання з загиблим, оскільки право на відшкодування моральної шкоди мають подружжя, батьки, діти та факт проживання однією сім`єю на момент нещасного випадку закон не позбавляє права на відшкодування шкоди позивачу.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що основною причиною нещасного випадку є порушення загиблим вимог п. 2.26 СНіП ІІІ-4-80 Будівельних норм та правил, п. 2.9. «Інструкції з охорони праці покрівельника РМЦ ГОКа», з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно вставки №3 до Акту форми Н-1 № 4 від 29 березня 2000 року особами, які порушили законодавство про охорону праці зокрема, є в.о. майстра загально - будівельного відділу РМЦ, - ОСОБА_4 який порушив п.п. 32.1, 32.5 «Положення систем управління охорони праці на ГОКе» та п. 3.22 «Посадової інструкції майстра загально - будівельного відділу РМЦ».

Факт смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві відповідача встановлений Актом форми Н-1 № 4 від 29 березня 2000 року, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, який втратив підтримку близької людини, оскільки втрата батька є незворотною втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть батька призвела до того, що позивач зазнав сильного нервового потрясіння, адже він втратив близьку для нього людину, якого дуже любив та який був для неї прикладом у житті.

У зв`язку з чим, доводи апеляційних скарг представника позивача та відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними з вищенаведених підстав.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: