Справа № 583/2193/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.

представника позивача Мальченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОХТИРСЬКОГО РАЙОННОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СОЦІАЛЬНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ПЕНСІОНЕРІВ ТА ОДИНОКИХ НЕПРАЦЕЗДАТНИХ ГРОМАДЯН, третя особа: державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай Валерій Вікторович про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом,

УСТАНОВИВ:

24.06.2020 відкрито провадження в справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 . За життя, 22.07.2005 остання склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1) жилий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку, які знаходяться у селі Софіївка; свій земельний пай і майновий пай, що знаходяться на території Чупахівської селищної ради; свій грошовий вклад у Чупахівському відділенні Ощадбанку №2833/03 заповіла «Охтирському територіальному центру». 31.08.2010 державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори на підставі заповіту видав на ім`я Охтирського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян два свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.08.2010 №2612 та №2614 згідно яких до Охтирського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян перейшло право власності на земельні ділянки, що належали ОСОБА_2 та її чоловіку, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що Охтирський районний територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, якому були видані вказані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, не мав право на спадкування, оскільки заповіт було видано на іншу особу, встановити яку за змістом заповіту неможливо «Охтирський територіальний центр». Тому просить визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВРА №573981 по спадковій справі №181/2010 від 31.08.2010, видане державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., та свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВРА №573982 по спадковій справі №181/2010 від 31.08.2010, видане державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити, додатково пояснивши, що позивачка про наявність спадкового майна дізналася в 2020 році, на цей час строк звернення з заявою про прийняття спадщини вже сплинув.

Позивачка в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивачки, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.02.2010 виконавчим комітетом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у віці 79 років.

ОСОБА_2 доводилася бабусею ОСОБА_1 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.1981 відділом РАГС м. Зінькова Полтавської області, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 13.05.2020 №5, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 21.08.2015 виконкомом Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області.

Відповідно до заповіту, посвідченого 22.07.2005 секретарем виконавчого комітету Чупахівської селищної ради Охтирського району та зареєстрованого в реєстрі за №296, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: жилий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку, які знаходяться у селі Софіївка, свій земельний і майновий пай, що знаходяться на території Чупахівської селищної ради, свій грошовий вклад у Чупахівському відділенні Ощадбанку №2833/03, заповідає Охтирському територіальному центру.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.08.2010, зареєстрованого в реєстрі за №2612, державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого Чупахівською селищною радою Охтирського району 22.07.2005 і зареєстрованого в реєстрі за №296, спадкоємцем зазначеного майна в заповіті ОСОБА_2 є Охтирський районний територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з приватної земельної ділянки площею 3,44 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №031282, виданого 28.12.2001.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.08.2010, зареєстрованого в реєстрі за №2614, державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого Чупахівською селищною радою Охтирського району 22.07.2005 і зареєстрованого в реєстрі за №296, спадкоємцем зазначеного майна в заповіті ОСОБА_2 є Охтирський районний територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з приватної земельної ділянки площею 3,41 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №031229, виданого 28.12.2001, що належало чоловікові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті .

Частинами 1-3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульований ст. 1301 ЦК України, якою визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у відповідності до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб може бути самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними (постанова ВС від 11.12.2019 у справі № 414/811/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З матеріалів спадкової справи №181/2010, наданої суду для огляду, а саме з довідки Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 21.06.2010 №312, вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в Грунському стаціонарному відділенні Охтирського районного територіального центру.

Таким чином, позивачка відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, мала подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Проте, як вбачається з матеріалів спадкової справи №181/2010, позивачка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не зверталася ні протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, ні у подальшому. Позивачка мала право подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини і після спливу строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, звернувшись до суду із заявою про надання додаткового строку для вступу у спадщину, вказавши у заяві причини пропуску строку, якщо такі причини існували.

Отже, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України, не подання заяви на прийняття спадщини позивачкою, слід вважати фактичним неприйняттям спадщини.

За таких обставин, враховуючи, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що видачею оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 були порушені її права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, залишивши понесені судові витрати за позивачкою відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16, 1216-1218, 1268-1270, 1272, 1301 ЦК України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 14 грудня 2020 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко