Справа № 487/6896/15-ц
Провадження № 6/487/193/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря судового засідання Бурятинської В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом прокурора в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Савицька М. звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2016 у справі №487/6896/15-ц, в частині стягнення з Миколаївської міської ради на користь прокуратури Миколаївської області 541,01 грн. судового збору, через виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

У заяві зазначено, що органи Державної казначейської служби повідомили про неможливість стягнення грошових коштів саме з органу місцевого самоврядування, оскільки цей орган не має фінансових ресурсів, які закріплені за його виконавчим органом виконавчим комітетом Миколаївської міської ради. Посилаючись на необхідність змінити порядок виконання судового рішення, заявник просив визначити, що стягнення грошових коштів має здійснюватися з виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу, порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, судове рішення - це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна. Тому для держави і суспільства незаперечний інтерес становить повага до судового рішення, визнання обов`язковості його виконання, довіра до прийнятих судами рішень.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підстави та порядок зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення врегульовані статтею 435 ЦПК України та статтею 33 Закону «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту частини 3 статті 435 ЦПК України та частини 3 статті 33 Закону «Про виконавче провадження» підставою для встановлення або зміни способу і порядку виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим. Встановлення або зміна способу та порядку виконання залежать від того, чи був спосіб та порядок виконання встановленим судовим рішення.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб (постанова Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 713/1062/17).

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.06.2016 у задоволенні позову прокурора міста Миколаєва в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2016 року, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.06.2016 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов прокурора міста Миколаєва в інтересах держави задоволено.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2019 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2016 року змінено, викладено його мотивувальну частину у редакції цієї постанови та абзац 5 резолютивної частини рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2016 року змінено шляхом викладення його у такій редакції: «Зобов`язати ОСОБА_2 повернути у комунальну власність земельну ділянку площею 697 кв. м на АДРЕСА_1 з кадастровим номером :12:004:0020. Поновлено виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2016 року.

На виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2016 року, Заводським районним судом міста Миколаєва було видано виконавчий лист про стягнення з Миколаївської міської ради на користь Прокуратури Миколаївської області судового збору в сумі 541,01 грн.

Виконавчий лист направлено для виконання до Управління Державної казначейської служби України у місті Миколаєві Миколаївської області.

07.04.2020 року Управління Державної казначейської служби України в місті Миколаєві Миколаївській області повернуло позивачеві виконавчий лист з посиланням на неможливість виконання рішення, оскільки міська рада власних фінансових ресурсів не має, рахунки в органах Державної казначейської служби відсутні, а фінансові ресурси закріплені за її виконавчим органом - виконкомом міської ради, який є розпорядником коштів місцевого бюджету. Стягувачу запропоновано в судовому порядку змінити спосіб та порядок виконання судового рішення, що дозволить виконати судове рішення у відповідності з законом.

Відповідно до статей 1, 2 Закону «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон) місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування, зокрема, міські ради та їх виконавчі органи.

Рада є виборним представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів, і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення.

Виконавчі органи створюються радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування (стаття 11 Закону).

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів та інші кошти, що є комунальною власністю територіальних громад (частина 3 статті 16 Закону).

Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету (стаття 77 Закону).

Фінансування видатків з місцевого бюджету віднесено до повноважень виконавчих органів міських рад в галузі бюджету фінансів і цін (стаття 28 Закону).

Віднесення виконавчих органів місцевих рад до головних розпорядників бюджетних коштів передбачає й стаття 22 Бюджетного кодексу України.

Отже, Миколаївська міська рада є органом, який затверджує бюджет та уповноважений на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має. Фінансові ресурси закріплені за її виконавчим органом виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, який і виконує бюджет.

Миколаївська міська рада () не має відкритих рахунків в органах казначейської служби, які виконують рішення щодо стягнення коштів з місцевих бюджетів, тоді як виконавчий комітет Миколаївської міської ради () перебуває на обслуговуванні в цих органах та має відповідні рахунки.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що без встановлення порядку виконання грошових зобов`язань органу місцевого самоврядування - Миколаївської міської ради, реальне виконання судового рішення є неможливим.

Визначення, що відшкодування шкоди, заподіяної органом місцевого самоврядування, має здійснюватись шляхом списання коштів з рахунків розпорядника міського бюджету (виконавчого комітету Миколаївської міської ради), не є заміною раніше визначеного способу або порядку виконання судового рішення, а тим більш, заміною боржника.

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради є не іншим боржником, а є виконавчим органом боржника та розпорядником тих коштів, за рахунок яких відшкодовуються витрати, які поніс позивач.

Таким чином, підлягає частковому задоволенню заява стягувача про встановлення порядку виконання судового рішення відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України та ч. 3 ст. 33 Закону «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом прокурора в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку задовольнити частково.

Встановити порядок виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10.10.2016 року, за яким стягнення коштів з Миколаївської міської ради на користь прокуратури Миколаївської області здійснити шляхом списання коштів з рахунку виконавчого комітету Миколаївської міської ради ().

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тескту.

Суддя Т.А. Карташева