1Справа № 335/4419/19 2/335/252/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря Жечевої А.В., представників : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратори №3 Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_5 , державного реєстратора КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопко Юрія Володимировича, ОСОБА_4 про визнання протиправними, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратори №3 Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_5 , державного реєстратора КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопко Юрія Володимировича, ОСОБА_4 про визнання протиправними, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою.

Ухвалою судді від 27.05.2019 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження, на підставі статті 274 ЦПК України.

Ухвалою суду від 09.12.2019 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратори №3 Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_5 , державного реєстратора КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопко Юрія Володимировича, ОСОБА_4 про визнання протиправними, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 26 грудня 2019 год. о 15 годині 00 хвилин в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

На підставі ухвали суду з метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження.

Положеннями ч.1 ст. 196 ЦПК України визначено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями ст.189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні судом з`ясовувалося питання щодо наявності підстав для представництва прокуратурою позивача у справі Запорізьку міську раду та перевірялися причини, які перешкоджають здійсненню захисту прав та інтересів позивачем особисто.

Підставою подання даного позову в інтересах держави в особі Запорізької міської ради прокурор у позовній заяві зазначив те, що органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів територіальної громади м.Запоріжжя є Запорізька міська рада, спрямованість прокурора у вказаній справі направлена на захист інтересів держави, оскільки існує загроза позбавлення можливості територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради передати вказану квартиру у власність або користування громадянам, які потребують отримання житла у зв`язку з її незаконним відчуженням. В обгрунтування неналежного здійснення захисту інтересів держави прокурор у позовній заяві послався на положення ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та обставини сплати судового збору.

У підготовчому судовому засіданні прокурор під час обговорення зазначеного питання пояснив, що від Запорізької міської ради до прокуратури надійшов лист, в якому заявник повідомив про те, що Запорізькою міською радою підготовлено позов про визнання спадщини відумерлою, однак стало відомо, що спірна квартира перебуває у приватній власності, у зв`язку із чим Запорізька міська рада просила прокурора перевірити зазначені факти. У січні 2019 року Запорізька міська рада повідомила прокуратуру, що позови стосовно квартири не подавалися. 17.04.2019 року заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 повідомив ЗМР про вжиття заходів представницького характеру і одночасно звернувся до суду з позовом.

Запорізька міська рада у судовому засіданні повідомила, що дійсно зверталася до прокуратури з питань перевірки фактів перереєстрації права власності в межах кримінального провадження і надавала відповідь прокурору про те, що позови до суду з приводу спірної квартири не подано. Про отримання ЗМР листа заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 про повідомлення ЗМР про вжиття заходів представницького характеру даних у представника ЗМР немає.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Сердюк Р.В. зазначає, що прокурором не надано суду, не зазначено у позовній заяві жодної підстави для представництва прокурором інтересів держави, представник ЗМР присутній у судовому засіданні, Запорізька міська рада має юридичний відділ і може самостійно здійснювати захист своїх прав, прокурор попередньо до звернення до суду до ЗМР не звертався, а звернувся лише у день подання позову і навіть судовий збір сплатив до подання позову, і підстав вважати що ЗМР неналежним чином здійснює захист інтересів держави немає, а прокурором не обґрунтовано в чому саме полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 6 та ст.19 Конституції України визначено, що всі державні органи діють в межах наданих їм повноважень і у спосіб, встановлений законом.

Тобто для здійснення певної дії державний орган, посадова особа, в тому числі прокурор, повинні мати чітко визначене повноваження на вчинення такої дії.

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 3, 4 статті 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз частини третьої статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Таким чином, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), 5447/03 § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02§ 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18 у справі № 923/129/17 від 05 грудня 2018 року).

Сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

Така практика Верховного Суду зумовлена необхідністю забезпечення гарантованого принципу рівності сторін у судовому процесі. Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Верховний Суд відзначає, що така практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Отже, прокурор представляє інтереси держави тільки у виключних випадках. І ці випадки визначені Законом України «Про прокуратуру».

Саме ці обставини і треба довести прокурору при пред`явленні позову - прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень, тобто прокурор повинен довести, по-перше, що він звертався до органу, який представляє інтереси держави та, по-друге, що цей орган погодився на таке представництво.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367Кримінального кодексуУкраїни (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 року у справі № 924/1256/17, а також у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі № 926/03/18.

Одночасно Верховний Суд наголошує, що обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України"Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах.

У даній справі суд вважає, що прокурором належним чином не підтверджено обґрунтування щодо наявності підстав для представництва в інтересах держави. Крім того, з доданих до позовної заяви матеріалів, не підтверджується факт повідомлення прокурором суб`єкта владних повноважень про представництво попередньо, до звернення до суду.

На підтвердження обґрунтування наявності підстав представництва прокурором до позову надано лист від 17.04.2019 року, адресований Запорізькій міській раді, направлений ЗМР одночасно з поданням позову до суду, в якому повідомлено про вжиття заходів представництва щодо порушених інтересів держави, в якому зазначено про те, що на виконання ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратурою прийнято рішення про пред`явлення позовної заяви в інтересах держави та копії звернення від Запорізької міської ради згідно до якого, до прокуратури надійшов лист від Запорізької міської ради, в якому заявник повідомив про те, що Запорізькою міською радою підготовлено позов про визнання спадщини відумерлою, однак стало відомо, що спірна квартира перебуває у приватній власності, у зв`язку із чим Запорізька міська рада просила перевірити зазначені факти. У січні 2019 року Запорізька міська рада повідомила прокуратуру, що позов стосовно квартири не подавалися.

Однак, зазначені листи не можуть бути підставою для представництва за даним позовом, оскільки поняття "не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів Держави», має полягати в умисному невиконанні своїх обов`язків посадовими особами Запорізької міської ради, а сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів. Доказів про притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб, тощо, суду не надано, а тому зазначена підстава не підтверджується.

В позовній заяві не наведені докази невиконання чи неналежного виконання Запорізькою міської радою своїх повноважень, що тягне за собою порушення інтересів держави.

Крім того, всупереч вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором не надано доказів попереднього до звернення до суду повідомлення ним відповідних суб`єктів владних повноважень Запорізьку міську раду про здійснення представництва держави в їх особах та отримання такого звернення Запорізькою міською радою і згода орагну та таке представництво до подання позову до судуд, з огляду на те, що зазначене повідомлення згідно вихідного номеру прокурором направлено до Запорізької міської ради одночасно з поданням позову до суду.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

За таких обставин, оскільки провадження у справі було відкрито за позовною заявою, яка не в повній мірі відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні прокурор також не надав належного обґрунтування представництва інтересів держави, суд вважає за можливе надати прокурору строк для підтвердження наявності підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання оновленої позовної заяви, яка містить належне обґрунтування, із зазначенням доказів на підтвердження цих обставин, роз`яснивши, що у випадку не усунення цього недоліку позовна заява буде залишена без розгляду

Відповідно до ч.11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення без руху , про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Оскільки вказані недоліки перешкоджають розгляду даної справи по суті, суд вважає за необхідне залишити вказану позовну заяву без руху та надати позивачеві строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 183, 257, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву заступника керівника Запорізької місцевої прокуратори №3 Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_5 , державного реєстратора КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопко Юрія Володимировича, ОСОБА_4 про визнання протиправними, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою.

Установити 7-денний строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, перебіг якого починається з дня вручення прокурору.

Роз`яснити прокурору, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13 січня 2020 р.

Повний текст ухвали виготовлений 16 січня 2020 р.

Суддя: Ю.В. Апаллонова