Справа №705/1020/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2018 року звернувся до суду, вказавши, що ОСОБА_1 02.08.2010 року отримав кредит у АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 8300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач порушив кредитні зобов`язання, внаслідок чого станом на 13.02.2018 сформувалась заборгованість у розмірі 33810,79 грн., яка складається з: 2988,02 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 18670,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 10066,12 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1586,23 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач добровільно не згодний сплатити заборгованість, в зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за кредитним договором б/н від 02.08.2010 року у сумі 33810,79 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1762,00 грн..

Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано.

06.08.2018 р. представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала на адресу суду Відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» в якому просить відмовити АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При недотриманні письмової форми кредитного договору наступають наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України, якою передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Необхідно відмітити, що кредитний договір має свою структуру: ввідна частина, загальні положення; предмет договору; умови надання кредиту; права та обов`язки позичальника; права та обов`язки банку; особливі умови; відповідальність сторін, юридичні адреси, реквізити та підписи сторін. Кредитний договір підписується керівником банку та позичальником. уповноваженими на це особами. Підписи уповноважених осіб банку скріплюються печатками. Кредитний договір вважається укладеним з моменту, коли між кредитодавцем та позичальником досягнуто згоди з усіх істотних умов.

У документах, які подані Банком, відсутні дані про досягнення сторонами усіх істотних умов, які були б завірені підписом відповідача та підписом представника Банку. Жодною нормою Закону не передбачено можливість укладення кредитного договору на інтернет-сайті.

Необхідно зауважити, що ОСОБА_1 дійсно подав до Банку заяву яку і підписав. Хто із працівників Банку, на підставі яких повноважень, підписав цю заяву, не відомо. Крім цього слід звернути увагу, що текст цієї заяви абсолютно не вказує про укладення будь-якого договору, у томі числі і кредитного, прохання про надання кредиту, тощо.

В заяві тільки зазначено, що я (пряма мова): «Ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, прошу надати мені перераховані нижче послуги» (кінець прямої мови). Нижче перераховуються назви банківських карток, але відмітки яку картку буде оформлено ОСОБА_1 , немає.

В заяві не зазначено прохання ОСОБА_1 видати кредит та сума кредиту.

Зазначає, що ОСОБА_1 мав бажання скористатись банківською послугою у вигляді отримання банківської картки для проведення власних фінансових безготівкових операцій. Той факт, що йому непотрібен був кредит підтверджується поданим Банком Розрахунком заборгованості, незважаючи на те, що він є неналежним доказом по справі. В даному розрахунку зазначено, що банківською карткою, шляхом зняття коштів, ОСОБА_1 скористався тільки 26.10.2014 р. - через 4 роки та 2 місяці.

Одним із основних документів, що підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника і який є обов`язковим для пред`явлення під час примусового стягнення заборгованості з боржника за кредитом в судовому порядку, є оригінал заяви на видачу готівки. У даному випадку, приймаючи до уваги специфіку надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», таким документом може бути заява, на яку посилається Банк як на основний доказ, однак у наданій до суду копії заяви немає жодного слова з проханням ОСОБА_1 видати йому грошові кошти.

При підписанні 02.08.2010 р. Заяви, працівниками Банку Відповідачу не було надано для ознайомлення жодного документу, крім згаданої Заяви, в тому числі і не були надані для ознайомлення та підпису Умови та правила надання банківських послуг. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 взагалі був з ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, які надані Банком в якості додатку до позовної заяви. Це підтверджується відсутністю екземпляра за його підписом, не говорячи про наявність підписів на кожному аркуші Умов, а наявність копії Умов за підписом голови правління банку не може бути належним й допустимим доказом, оскільки вона не є складовою частиною укладеного між ними договору.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 жодним чином не може засвідчувати розмір будь-якої заборгованості, оскільки він не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

ОСОБА_1 не визнає того факту, що між ним та Банком було укладено кредитний договір, однак, приймаючи до уваги те, що Позивач наголошує саме на цьому, звертає увагу суду, що у даному випадку необхідно врахувати вимоги Конституції щодо подвійного притягнення особи до юридичної відповідальності. Банк у своїй позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача, крім заборгованості за неіснуючим кредитним договором в розмірі 2 988,02 грн., ще й відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, тобто Банк наголошує, що у ОСОБА_1 виникла цивільно-правова відповідальність перед ним за порушення умов договору.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи із правових норм ст. ст. 536, 549 ЦК України, становиться очевидним, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена, а застосування одночасно пені та двох видів штрафів, є по своїй суті покладення на ОСОБА_1 подвійної цивільно-правової відповідальності, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України.

При ознайомленні із матеріалами справи їй стало відомо, що Позивач надав ряд ксерокопій документів, однак жоден з них не завірений відповідно де законодавства.

15.08.2018 р. представник АТ КБ «ПриватБанк» Гаренко Н.В. подала суду Відповідь на Відзив ОСОБА_1 в якому просить задовольнити позовні вимоги Банку виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківський послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань, а саме: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; фото клієнта з карткою.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 02.08.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Визначена платіжна карта Кредитка «Універсальна».

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту, відсотки та штраф. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.08.2010 року, позивач надав суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, слід зазначити, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (02.08.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (підтверджується анкетою-заявою, розрахунком заборгованості станом на 31.05.2015, 13.02.2018, випискою по картковому рахунку) в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, враховуючи обрану платіжну карту Кредитка «Універсальна» в розмірі 2988,02 грн. - заборгованість за тілом кредитом. В задовленні решти позовних вимог, слід відмовити.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 19, 76-81, 128, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 530, 549, 628, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) заборгованість у розмірі 2988,02 грн. за кредитним договором б/н від 02.08.2010 року та судові витрати у вигляді судового збору 155,77 грн..

В задоволені решти вимог відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік