№ провадження 2/495/1247/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/10785/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", про припинення заборони нерухомого майна, іпотеки щодо квартири та вилучення запису про їх реєстрацію, уточнивши та збільшивши 19.03.2020 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: припинити заборону на нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; припинити іпотеку щодо вищевказаної квартири; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ОDD0GK01420246, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у розмірі 20 000 доларів США на строк 20.11.2026 включно. 20.11.2006 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено іпотечний договір № 5449, за яким передано в іпотеку належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та на неї накладено заборону відчуження за № 5450.

Разом з тим, позивач вказує, що усю суму заборгованості сплатив на рахунок відповідача.

Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 12.11.2019 року, заборгованість за кредитним договором № ОDD0GK01420246 від 20.11.2006 року немає, дата закриття кредиту 21.08.2009 року.

Таким чином, позивач вказує, що у зв`язку із виконанням ним умов кредитного договору та повною сплатою боргу за основним зобов`язанням, договір іпотеки № 5449 від 20.11.2006 року припинив свою дію.

Разом з тим, згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до цього часу міститься запис №4083155 про заборону на нерухоме майно щодо належної позивачу квартири, а в розділі Відомості з Державного реєстру іпотек до цього часу міститься запис № 4083361 про іпотеку належної позивачу квартири, на підставі договору купівлі-продажу/відступлення/ прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, при цьому іпотекодержателем вказано компанію «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Стверджує, що як боржник у зобов`язанні він не був стороною при укладанні ЗАТ КБ «ПриватБанк» та Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» договору факторингу та не міг завідомо знати про факт його укладання, він не отримував повідомлень про укладання вказаного договору.

Згідно загальновідомої інформації, витягу з сайту, компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» ліквідована 03.10.2017 року.

Таким чином, квартира, що належить позивачу на праві приватної власності і досі перебуває в обтяженні, на підставі договору купівлі-продажу /відступлення/ прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, за зобов`язанням,що належним чином виконано.

З урахуванням усього вищевикладеного, позивач, вказуючи на порушенні своїх прав, звернувся до суду з відповідним позовом.

18 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового розгляду.

12 березня 2020 року представник відповідача надав письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких наполягав, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем по справі, адже він не був кредитором та іпотекодержателем на час погашення кредиту, а також на час звернення позивача до суду.

Стверджує, що кредитором з 19.02.2007 року була компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» на підставі договору купівлі-продажу /відступлення/ прав вимоги за договорами про іпотечні кредити.

Також, відповідач посилався на позасудовий порядок проведення державної реєстрації припинення заборони відчуження нерухомого майна та вказав, що позивач не надав суду доказів звернення до нотаріуса з вимогою про зняття заборони відчуження майна, не роз`яснив, що заважало зняти заборону відчуження майна в позасудовому порядку.

За таких обставин просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

31 липня 2020 року позивач звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог.

06 жовтня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду заяву представника позивача про залишення частини позовних вимог позивача по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про припинення заборони нерухомого майна, іпотеки щодо квартири та вилучення запису про їх реєстрацію - задоволено.

Залишена частина позовних вимог ОСОБА_1 : а саме: в частині припинення заборони на нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наступного змісту: тим обмеження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обмеження: 4083155; зареєстровано: 20 листопада 2006 року 15:51:20 реєстратором: Приватний нотаріус Тітова Т.С., 67700, Одеська область, м. Білгород - Дністровський, вул. Миколаївська, 53; підстава обмеження: іпотечний договір, 5459, 20.11.200, приватний нотаріус Тітова Т.С.; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 16440595; власник: ОСОБА_1 ; заявник: приватний нотаріус Тітова Т.С., ідентифікаційний код юридичної особи 14360570; припинити іпотеку щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вилучення запису з Державного реєстру іпотек наступного змісту:реєстраційний номер обтяження: 4083361, тим обтяження: іпотека, зареєстровано: 21.03.2007 16.34:52 реєстратором: Приватний нотаріус Орлова Т.Є., АДРЕСА_2 , підстава обтяження: договір купівлі - продажу /відступлення/ права вимоги за договорами про іпотечні кредити, р. 351, 352, 19.02.2007, приватний нотаріус ДМНО Козіна А.В.; об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН:16440595; іпотекодержатель: "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ" (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1 PLC), причина відсутності коду: особа не є громадянинов України, Пелліпар Хаус, 1-й поверх 9 Клоук Лейн, Лондон, EC4R 1 RU, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії (PIIipar House,1-st FIoor Lan London, EC4R 2 RU, United Kingom of Great Britain and Northern Ireland); боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_1 ; розмір основного зобов`язання: 20000, 00 Доларів США, строк виконання: 20.11.2026 року; Застава: немає" - без розгляду.

06 жовтня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявні його письмові пояснення.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, пояснень, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволені збільшених позовних вимог відмовити, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕС № 899085, посвідченого 20.11.2006 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

20.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ОDD0GK01420246, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом: виплати готівкових коштів через касу з «20» листопада 2006 року по «20» листопада 2026 року включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 20 000 доларів США.

Того ж дня, 20.11.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений іпотечний договір, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець / ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під АДРЕСА_3 .

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зіст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов`язанням.

Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1 Закону «Про іпотеку»).

У відповідності до ч.5 ст 3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначені в ст. 17 Закону, а саме: Іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч.2 ст 4 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю погасив заборгованість за кредитним договором № ОDD0GK01420246 від 20.11.2006 року, що підтверджується квитанціями про сплату, що приєднані позивачем в якості обґрунтування його позовних вимог.

Окрім того, згідно листа АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору за № ОDD0GK01420246 від 20.11.2006 немає. Дата закриття кредиту 21.08.2009 року.

Проте, після звернення ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» щодо зняття заборони відчуження на нерухомість, накладеної у зв`язку з укладанням договору іпотеки, листом № 20.1.0.0.0./7-191104/5193 від 12.11.2019 року повідомлено, що право вимоги за договором відступлено Банком на користь Ukraine Mortgage Loan Finance NO.1 PLC /Великобританія/ 19.02.2007 року.

Вказано також, що Ukraine Mortgage Loan Finance NO.1 PLC ліквідовано 03.10.2017 року та Банк не має можливості вжити заходів для зняття заборони відчуження з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухоме майно № 188392971 від 12.11.2019 року, в розділі Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься запис № 4083155 заборона на нерухоме майно, в розділі Відомості з Державного реєстру іпотек, міститься запис № 4083361 іпотека. Також вказано Іпотекодержатель: «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ».

У відповідності до ч.1,2,3 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню.

Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Разом з тим, позивач свідчить, що не отримував договору про відступлення прав вимоги, а тому продовжував сплачувати заборгованість на рахунок Банку «ПриватБанк».

Задля повного всебічного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою суду від 18.12.2019 року було витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» належним чином завірену копію договору купівлі-продажу /відступлення/ прав вимоги за договором про іпотечні кредити, реєстр 351, 352 від 19.02.2007 року, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Козіною А.В.

Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", надати до суду належним чином завірену копію договору купівлі - продажу /відступлення/ прав вимоги за договором про іпотечні кредити, реєстр 351, 352 від 19 лютого 2007 року, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Козіною А.В.

На виконання ухвали суду, Банком було надано договір купівлі-продажу /відступлення/ прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Козіною А.В., за яким дійсно згідно витягу з додатку до договору було передано Ukraine Mortgage Loan Finance NO.1 PLC /Великобританія/ право вимоги за іпотечним та кредитним договором № ОDD0GK01420246 від 20.11.2006 року.

У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Згідно з частиною першою статті 1084 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

У відповідності до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Більш того, згідно ч.1,2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Тож, з урахуванням відсутності обізнаності щодо зміни кредитора та іпотекодержателя за договором факторингу, позивач правомірно здійснював платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним, та прийнявши до уваги повністю погашення усієї заборгованості достроково, у сенсі розуміння статей 3,17 ЗУ «Про іпотеку», іпотека вважається такою, що припинена.

В своїх збільшених позовних вимогах позивач зазначає, що з 21 серпня 2009 року по 06 березня 2020 року відповідач не виконав вимоги норм права, чим порушив права позивача розпоряджатися власною квартирою.

Позивач визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 50 000 грн, що відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи.

Щодо вказаних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зауважує про наступне.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

За таких обставин, ураховуючи те, що позивачем не доведено понесення ним будь-яких моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, з підстав не зняття заборони на нерухоме майно та наявності запису про іпотеку з 21 серпня 2009 року по 06 березня 2020 року, суд доходить до висновку про відсутність жодних правових підстав для стягнення моральної шкоди з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.516,526,1054,1077,1082,1084 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 3,4,17 Закону України «Про іпотеку», суд,

УХВАЛ И В :

В задоволені збільшених позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", , рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Повний текст рішення складений 11 грудня 2020 року.

Суддя: