ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року

м.Суми

Справа №583/1909/18

Номер провадження 22-ц/816/43/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2019 року в складі судді Ільченко В.М., постановлену у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

18.10.2019 року до місцевого суду звернувся ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Нежевело В.В. із заявою, у якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за нововиявленими обставинами в сумі 264,30 грн, сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги 384,20 грн на ухвалу суду від 20.06.2019 року, судові витрати в сумі 2000,00 грн на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 2648,50 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 17.10.2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області була задоволена його заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 31.05.2018 року по справі №583/1909/18 про стягнення аліментів на утримання дитини, судовий наказ скасовано та відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 та роз`яснено заявниці про її право на звернення до суду в порядку загального позовного провадження. Однак судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2019 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - Нежевело В.В. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити судове рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки ухвалою місцевого суду від 17.10.2019 року було фактично закінчено розгляд даної справи. Вказує, що під час розгляду даної справи ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу, які, відповідно до положень ст.ст. 141, 265 ЦПК України, підлягали розподілу під час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу. Проте місцевим судом такого розподілу не було здійснено, тому були наявні підстави, відповідно до ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не направлено.

Сторони до суду не прибули, але про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

31.05.2018 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23.05.2018 року та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_1

18.06.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу, оскільки наявні попередні судові рішення про стягнення з нього аліментів та відкриті виконавчі провадження по примусовому виконанню вказаних судових рішень, про які ОСОБА_1 не зазначила в своїй заяві про видачу судового наказу. В заяві про скасування судового наказу посилався, зокрема, на те, що згідно ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Просив скасувати судовий наказ та відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2019 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу повернуто заявнику. Роз`яснено боржнику право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Постановою Сумського апеляційного суду від 01.08.2019 року ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2019 року про повернення заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу по справі № 583/1909/18, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 31.05.2018 року, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.10.2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Скасовано за нововиявленими обставинами судовий наказ №583/1909/18, виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області 31.05.2018 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. Відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Роз`яснено заявнику ОСОБА_1 її право звернутись до суду у позовному провадженні.

Проте, при постановленні вказаного судового рішення, на думку ОСОБА_2 , судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених останнім під час розгляду даної цивільної справи, а саме: 264,30 грн - судового збору за подання заяви про скасування судового наказу (т.1 а.с. 120а), 384,20 грн - за подання апеляційної скарги (т.1 а.с. 62) та 2000,00 грн - витрат на правничу допомогу (т.1 а.с. 176), що і стало підставою звернення до місцевого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання розподілу понесених судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є:1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (ч. 3 ст. 258 ЦПК України).

З приведених норм процесуального права вбачається, що ухвалення додаткового рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, можливе лише у разі розгляду справи в порядку позовного провадження та постановлення судом рішення по суті позовних вимог.

Крім того, слід зазначати, що порядок розподілу судових витрат у наказному провадженні визначений розділом II ЦПК України. Так, ст. 164 цього Кодексу визначено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Проте, процесуальним законом, зокрема і глава 8 «Судові витрати» розділу І ЦПК України, не містить норми, відповідно до якої, у випадку скасування судового наказу на стягувача за судовим наказом покладалося б відшкодування боржнику судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 , подану через свого представника - адвоката Нежевело В.В. про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути зі стягувача ОСОБА_1 на його користь понесені судові витрати під час розгляду даної цивільної справ, оскільки розгляд справи не завершено по суті і унаслідок скасування судового наказу позивач не позбавлена права звернутися до суду з тими самими вимоги в порядку спрощеного позовного провадження і при ухвалені судового рішення за результатами його розгляду буде вирішено питання відшкодування судових витрат понесених сторонами на стадії наказаного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко