Справа № 346/5981/19
Провадження № 2-о/346/42/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Васильковського В.В.

з участю секреаря Васильчук Я.В.

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Матеївецька сільська рада об"єднаної територіальної громади , про встановлення факту проживання однією сім"єю,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2019 року Куриляк звернувся до суду із заявою, в якій посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим Пилипівською сільською радою, згідно якого все своє майно померла заповіла їй.

У жовтні 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Трачука В.Є. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 16 жовня 2019 року було отримано повідомлення від приватного нотаріуса. Нотаріус не видав їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , оскільки співвласником спадкодавця ОСОБА_2 на Ѕ (одна друга) був її цивільний чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Було рекомендовано звернутися до суду з даною заявою, так як вирішення даного питання в позасудовому порядку не можливо. Зазначає, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було зареєстровано, але вони проживали однією сім`єю, вони вели спільний бюджет, мали спільні витрати, побут, взаємні права та обов`язки, тобто були всі ознаки сім`ї. Встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю їй необхідно для успадкування частки житлового будинку, що належить померлому ОСОБА_3 , так як після його смерті ОСОБА_2 відповідно до ч.3 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Зацікавлена особа в судове засідання подала письмову заяву про слухання справи у відсутності представника сільської ради, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідача, та письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16 вересня 2003 року (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим Пилипівською сільською радою від 06 березня 1997 року актовий запис № 13, згідно якого все своє майно померла заповіла ОСОБА_4 (а.с. 10). Померла до дня смерті була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 , що стверджується копією довідки Матеївецької сільської ради № 908 від 02 жовтня 2018 року (а.с.9).

Померлій належала на праві спільної часткової власності Ѕ частина житлового будинку у вказаному будинковолодінні на підставі копії свідоцтва про право власності від 04 червня 2002 року, виданого виконкомом комітетом Пилипівської сільської ради Коломийського району з записом в реєстровій книзі № 1, за реєстровим номером № 66 (а.с.12). Факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 з 19961 року по день його смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 свідоцтво про смерть видане 20.12.1993 року виконкомом Пилипівської сільської ради, актовий запис № 28 (а.с.8) в АДРЕСА_1 зі спадкодавцем, без реєстрації з 04 жовтня 2010 року стверджується довідкою Матеївецької сільської ради № 784 від 28 листопада 2019 року (а.с.11)

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона прожває в с. Пилипи Коломийського району і їй відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали разом та вели спільне господарство протягом п`яти років до смерті ОСОБА_6 , який помер в 1993 році.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила факт того, що до смерті в 1993 році ОСОБА_3 він проживав разом з ОСОБА_2 однією сім`єю в домогосподарстві по АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказує, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановлення такого факту має для заявниці має юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадкування за завовітом.

Таким чином беручи до уваги досліджені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі наведеного та ст.ст. 1220, 1268, 1270ЦК України, керуючись ст.ст. 293, 294, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Васильковський В. В.