Справа № 766/5339/20
Провадження № 2/648/672/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року смт.Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Рибас А.В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Дніпровської районного відділу держаної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить зняти арешт на майно, що накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні від 08.11.2013 року ВП № 39941160, на все майно, що належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що на час звернення до суду з вказаною позовною заявою, виконавче проведження № 39941160, в рамках якого накладено арешт на все майно позивача, є завершеним на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та на виконанні не перебуває. Вказане підтверджується листом Дніпровської районного відділу держаної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.03.2020 року №26077. Проте, арешт, накладений на майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №39941160, державним виконавцем не знятий.

Суд, дослідивши вказану позовну заяву, приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження та необхідність відмовити у відкритті провадження по справі з наступних підстав.

Згідно з п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Пунктом 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.448 ЦПК України, передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналогічне положення міститься у ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»: рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Так, з матеріалів позовної заяви (лист Дніпровської районного відділу держаної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.03.2020 року №26077), вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 06.10.2011 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 1410781 грн. 70 коп. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні від 08.11.2013 року ВП №39941160 було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що при завершенні виконавчого провадження №39941160, державний виконавець не прийняв рішення про скасування арешту, тобто допустив бездіяльність, позивач, яка є боржником у виконавчому провадженні, просила суд скасувати арешт, накладений у виконавчому провадженні № 39941160, на все її майно.

Як зазначено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення вказаного питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження.

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження було відкрите за рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона, ОСОБА_3 є відповідачем у справі і у виконавчому провадженні є боржником, а арешт на все майно боржника накладений постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження, ОСОБА_3 на переконання суду не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, а може звернутись зі скаргою на дії приватного виконавця в порядку передбаченому розділом VII ЦПК України, ст.ст. 447 та ст.448 ЦПК України, до суду , який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Дніпровської районного відділу держаної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду із скаргою на дії виконавця або бездіяльність в порядку ст.ст. 447-449 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Рибас А.В.