справа №619/3704/19
провадження №2/619/154/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за розпискою від 20.06.2010 в сумі 6000,00 доларів США; суму боргу за розпискою від 14.08.2010 в сумі 6000,00 доларів США; суму боргу за розпискою від 14.01.2011 в сумі 500,00 доларів США; суму боргу за розпискою від 01.02.2011 в сумі 500,00 доларів США, що разом становить 13000 доларів США, а також 3% річних суми боргу у розмірі 3329,51 доларів США.

Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 червня 2010 року позивач уклав у простій письмовій формі, оформленим як розписка, договір позики з відповідачем по справі - ОСОБА_2 , відповідно до якого позивач передав, а він прийняв в борг суму в розмірі 6000 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_4 зобов`язався повернути борг 1 лютого 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_4 отримав під час складання розписки. Також 14 серпня 2010 року позивач уклав у простій письмовій формі, оформленим як розписка, додатковий договір позики з відповідачем по справі - ОСОБА_2 , відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв додатково в борг суму в розмірі 6000 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг 1 квітня 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_2 отримав під час складання розписки. Також 14 січня 2011 року позивач додатковий договір позики з відповідачем по справі - ОСОБА_4 , відповідно до якого я передав, а він прийняв додатково в борг суму в розмірі 500 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг 1 травня 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_2 отримав під час складання розписки. 01 лютого 2011 року ОСОБА_2 борг за першої розписці не повернув, у зв?язку з скрутним становищем, на його прохання позивач уклав з ним договір, оформленим як розписка, відповідно до якого передав йому 500 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг протягом двох місяців, тобто 1 квітня 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_2 отримав під час складання розписки.

Позивач вказує, що гроші ОСОБА_2 не повернув, посилаючись на складні обставини, на вимоги відповідав ухильно, але з року в рік обіцяв повернення боргу. 15 липня 2019 року позивач звертався до ОСОБА_2 у письмовому вигляді.

Позивач також вважає, що відповідач повинен сплатити 3% річних у якості компенсації за несвоєчасну сплату боргу в сумі 3329,51 доларів США.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, стосовно застосування строку позовної давності заперечував.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строки позовної давності.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Судом встановлено, що 20 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, розписка, відповідно до якої ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв в борг суму в розмірі 6000 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_4 зобов`язався повернути борг 1 лютого 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_4 отримав під час складання розписки.

Також, 14 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, розписка, відповідно до якої ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв в борг суму в розмірі 6000 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг 1 квітня 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_2 отримав під час складання розписки.

Крім того, 14 січня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, розписка, відповідно до якої ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв в борг суму в розмірі 500 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг 1 травня 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_2 отримав під час складання розписки.

Крім того, 01 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, розписка, відповідно до якої ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв в борг суму в розмірі 500 доларів США. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг протягом двох місяців, тобто 1 квітня 2011 року. Гроші за розпискою ОСОБА_2 отримав під час складання розписки.

Разом з тим, у договорах позики від 20 червня 2010 року, 14 серпня 2010 року, 14 січня 2011 року, 01 лютого 2011 року боргове зобов?язання виражене в іноземній валюті - доларах США, а грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України не визначена, не встановлений інший порядок повернення боргу та не передбачено його визначення у грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, а тому правові підстави для перерахування боргу, вираженого у доларах США за офіційним курсом НБУ відсутні.

Так, відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

На час розгляду справи гроші ОСОБА_2 ОСОБА_3 не повернув, посилаючись на складні обставини, на вимоги відповідав ухильно.

Крім того, 15 липня 2019 року позивач звертався до ОСОБА_2 у письмовому вигляді, проте дана вимога була відповідачем проігнорована.

Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних, у якості компенсації за несвоєчасну сплату боргу. 3% річних розраховуються з урахуванням боргу по кожній розписці окремо, а саме: розписка на 6000,00 доларів США з зобов`язанням повернення 01.02.2011, з 02.02.2011 кількість днів прострочення становить 3149 днів, помножених на 3, поділених на 100 та поділених на 365, тобто 6000,00 доларів СШАх3149 днівх3:100:365 = 1552,93 доларів США; розписка на 6000,00 доларів США з зобов`язанням повернення 1.04.2011, з 02.04.2011 кількість днів прострочення становить 3090 днів, помножених на 3, поділених на 100 та поділених на 365, тобто 6000,00 доларів СШАх3090днівх3:100:365=1523,84 доларів США; розписка на 500,00 доларів США з зобов`язанням повернення 01.04.2011, з 02.02.2011, кількість днів прострочення становить 3090 днів, помножених на3, поділених на 100 та поділених на 365, тобто 500,00 доларів СШАх3090 днівх3:100:365=126,99 доларів США; розписка на 500,00 доларів США з зобов`язанням повернення 01.05.2011, з 02.05.2011 року кількість днів прострочення становить 3060 днів, помножених на 3, поділених на 100 та поділених на 365, тобто 500,00 доларів СШАх3060 днівх3:100:365=125,75 доларів США, що разом складає 3329,51 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, яка відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц.

Таким чином, три відсотки річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, також мають бути виражені у валюті боргового зобов?язання - доларах США.

В підтвердження позову в матеріалах справи є письмові докази: копії розписок про отримання ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 13000 доларів США. Оригінали вказаних розписок було досліджені при проведення судового засідання.

Що стосується клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, то суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в свою чергу представник позивача просив поновити строк позовної давності, посилаючись на те, що починаючи з 2012 року позивач постійно, кілька разів на рік звертався до відповідача з вимогами про повернення боргу, на що останні надавав обіцянки про повернення коштів в найближчій час, також позивач звертався з письмовою вимогою до відповідача у липні 2019 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 4-5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за розпискою від 20.06.2010 в сумі 6000,00 доларів США; суму боргу за розпискою від 14.08.2010 в сумі 6000,00 доларів США; суму боргу за розпискою від 14.01.2011 в сумі 500,00 доларів США; суму боргу за розпискою від 01.02.2011 в сумі 500,00 доларів США, що разом становить 13000 доларів США, а також 3% річних суми боргу у розмірі 3329,51 доларів США.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2020.

Суддя Л. В. Калиновська