Провадження № 6/638/122/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Тітової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Пашкова Юрія Дмитровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

28.12.2019 приватний виконавець Пашков Ю.Д., звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, в провадження судді Семіряд І.В. зазначене подання передано 13.01.2020. В обґрунтування подання приватним виконавцем зазначено, що на його виконанні знаходиться виконавче провадження №58484248 по примусовому виконанню наказу №911/3639/17 від 12.06.2018, що видав Господарський суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко- Тайс» суми боргу у розмірі 8221,30 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2019 направлена боржнику рекомендованим листом. Боржнику відомо, що стосовно нього відкрито виконавче провадження та сума заборгованості. Станом на 20.12.2019 борг залишається несплаченим. З метою виявлення майна боржника, отримання інформації про розрахункові рахунки приватним виконавцем направлено запити до ПФУ, ДФС, МВС та інші установи, які реєструють право на окремі види майна. Приватним виконавцем отримано відповіді, що боржник не має транспортних засобів, у нього відсутній дохід у вигляді заробітної плати чи пенсії. У боржника відкрито рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», але кошти на рахунках відсутні. Нерухоме майно у ОСОБА_1 відсутнє. Останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, але боржник за вказаною адресою відсутній. Перевіркою Державного реєстру актів цивільного стану встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . Відповідно до реєстру прав власності ОСОБА_2 є власницею квартир за адресою АДРЕСА_2 . Приватним виконавцем було здійснено вихід за зазначеною адресою, але встановлено що боржник з дружиною за зазначеною адресою відсутні, у квартирі перебувають невідомі люди. У приватного виконавця є підстави вважати, що адресою АДРЕСА_2 знаходиться майно боржника ОСОБА_1 , оскільки майно набуте подружжям є спільною власністю. У зв`язку з чим приватний виконавець просить надати дозвіл на проникнення до квартири АДРЕСА_3 для проведення перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 .

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, звернувся з заявою про розгляд справи без участі приватного виконавця.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України інші сторони та заінтересовані особи не повідомлялись про розгляд подання.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного:

12.06.2018 Господарським судом Київської області видано судовий наказ у справі №911/3639/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» суми боргу у розмірі 8221,30 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 25.02.2019 відкрито виконавче провадження .

Як зазначено у поданні приватним виконавцем вживались заходи щодо виконання рішення суду, так ним було направлено запити до УПФУ, ДФС, Регіонального сервісного центру в Харківській області тощо.

Згідно частини 1 статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 вищевказаного Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Стаття 18 Закону містить перелік обов`язків і прав виконавців, обов`язковість вимог виконавців, зокрема пунктом 4 частиною 3 статті 18 передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того, Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Враховуючи встановлені обставини та ту обставину, що приватним виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним державному виконавцю у здійсненні виконавчих дій, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Окрім того, суд звертає увагу, що приватний виконавець Пашков Ю.Д, просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_3 , без зазначення вулиці.

Керуючись Конституцією України, ст. 439ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Пашкова Юрія Дмитровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД