Провадження № 2/752/1055/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

28.05.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мазур Ю.Ю.,

за участі секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.12.2016 року приблизно о 03.50 год. за адресою: м. Київ, перехрестя Гвардійська та вул. Широка, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Вашкевича Олексія Олексійовича, внаслідок якої службовий автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївським районного суду м. Києва від 12.12.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як зазначає позивач, станом на 12.12.2016 року автомобіль «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , належав на праві власності Департаменту патрульної служби МВС та на підставі договору позички перебував у користуванні Департаменту патрульної поліції. З 22.12.2016 р. ДПП є власником транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Проведеним автотоварознавчим дослідженням встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.12.2016 року, станом на момент проведення експертного дослідження становить 51983,30 грн.

Посилаючись на викладені обставини, положення ст.22, ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1187, ст.1192 ЦК України, а також на те, що дорожньо-транспортна пригода зумовлена винними протиправними діями відповідача, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдану майнову шкоду в зазначеній сумі та судові витрати.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2018, відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив.

На підставі наведеного, керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що 12.12.2016 року близько 03 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Гвардійська та вул. Широка, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Вашкевича Олексія Олексійовича, останній не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням внаслідок чого здійснив зіткнення з деревом, тобто порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.12.2016 року відповідач проходив службу на посаді інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. При цьому згідно з ч. 1 ст. 59 вищезазначеного Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

11.01.2017 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/21509/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. та стягнуто судовий збір в сумі 320,00 грн (а.с. 12).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч. 2 ст. 1187 ЦК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Станом на 12.12.2016 року транспортний засіб «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 належав на праві власності Департаменту патрульної служби МВС України, та на підставі договору Позички № 10 від 02.12.2015 перебував у користуванні Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП). З 22.12.2016 року ДПП є власником транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Згідно ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Статтею 398 ЦК України, передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Враховуючи те, що ДПП володів транспортним засобом на правовій підставі, а саме на підставі зазначеного вище договору Позички, ДПП має право вимагати відшкодування шкоди, завданої в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Таку саму позицію має Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 18.04.2012 року у справі № 6-1010св12; від 01.02.2012 року у справі № 6-2776св12; від 25.05.2011 у справі № 6-8466св11.

Проведеним автотоварознавчим експертним дослідженням, висновок № 19/13-1/36-ЕД/17 від 16.02.2018 року встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.12.2016 року станом на момент проведення експертного дослідження складає 51983,30 грн.

Відповідно до п.п. 1, 4 та 12 п. 3.1 ІІІ Розділу Посадової інструкції поліцейський патрульної поліції, затвердженої Наказом ДПП від 05.01.2016 року № 4/1, поліцейський патрульної поліції під час несення служби зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також присяги Поліцейського; постійно утримувати у належному стані спеціальні засоби захисту, елементи екіпірування, транспортні засоби та їх обладнання, технічні засоби та технічні прилади, які використовуються для фіксації правопорушень, засоби зв`язку, медичне устаткування для надання першої медичної допомоги; під час керування патрульним автомобілем бути прикладом для інших учасників дорожнього руху в частині дотримання ПДР.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16.12.2015 року у справі за № 6-760цс15, за змістом п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України.

Таким чином, внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, зумовленої винними протиправними діями відповідача, позивачу було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 51983,30 грн.

Законом не встановлені обмеження щодо відшкодування відповідачем сплачених в рахунок виконання зобов`язання з відшкодування шкоди грошових коштів, останній має обов`язок сплатити на користь позивача грошову суму в розмірі 51983,30 грн, тобто у розмірі завданої майнової шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код: 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 р/р НОМЕР_4 в Держказначейській службі України м. Київ, МФО 820172) грошову суму в розмірі 51983 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) гривні 30 копійок в якості відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код: 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 р/р НОМЕР_4 в Держказначейській службі України м. Київ, МФО 820172) судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Ю. Мазур