№ 207/1369/20
№ 2/207/981/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Онищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що під час його візиту до Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради 07.05.2020 р. з метою підготовки до укладання договору купівлі належного йому нерухомого майна, на праві приватної власності, йому стало відомо про наявність арешту (обтяження). Дане обтяження було зареєстровано 12.02.2010 за №9516177 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за заявою Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Підставою вказаного обтяження відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №208137235 від 05.05.2020 є постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 21.01.2010р. Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції. Разом з цим, підстава винесення постанови Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції йому не відома. Слід зазначити, що після отримання зазначеної інформації він розуміючи відсутність будь - яких підстав для існування обтяження (арешту) на належне йому майно, звернувся до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), надалі - «відповідач» із заявою про зняття арешту. Але, відповідач відмовив йому в знятті арешту.

Відповідачем вказано, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження та його спецпідрозділу встановлено, що на примусовому виконанні у відповідному відділі у період з 26.01.2012 року по 26.06.2012 року перебував виконавчий лист №2-471 від 13.12.2011 року виданий Дніпровським судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення суми авансу 24213,50 грн. та судового збору у розмірі 242,14 грн. На момент повернення виконавчого листа стягувачеві ОСОБА_1 не сплачений виконавчий збір, який стягується до Державного бюджету України у розмірі 10% суми, тобто 2445,56 грн. та не сплачені витрати пов`язані з організацією примусового виконання 173,35 грн.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Пілінкевич І. надав лист, не заперечував проти зняття арешту, вказав що позивачем 25.11.2020 року сплачено виконавчий збір 2445,56 грн та витрати пов`язані з організацією примусового виконання 173,35 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

12.02.2010 за №9516177 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за заявою Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було зареєстровано обтяження на все майно позивача.

Підставою вказаного обтяження відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №208137235 від 05.05.2020 є постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 21.01.2010 р. Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції.

Згідно даних АСВП встановлено, що на примусовому виконанні у відповідному відділі у період з 26.01.2012 року по 26.06.2012 року перебував виконавчий лист №2-471 від 13.12.2011 року виданий Дніпровським судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення суми авансу 24213,50 грн. та судового збору у розмірі 242,14 грн. На момент повернення виконавчого листа стягувачеві ОСОБА_1 не сплачений виконавчий збір, який стягується до Державного бюджету України у розмірі 10% суми, тобто 2445,56 грн. та не сплачені витрати пов`язані з організацією примусового виконання 173,35 грн.

Представник відповідача Пілінкевич І. надав лист, де вказав що позивачем 25.11.2020 року сплачено виконавчий збір 2445,56 грн. та витрати пов`язані з організацією примусового виконання у сумі 173,35 грн.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9516177, який зареєстровано Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 12.02.2010 за №1944168, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 21.01.2010, Баглійський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_1 .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження: реєстраційний номер обтяження 9516177, який зареєстровано Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 12.02.2010 за №1944168, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 21.01.2010, Баглійський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.К. Подобєд