ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Чернівці

справа № 720/26/20

провадження 822/1051/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Собчук І.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2020 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Оленчук І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право проживання та користування житлом.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право проживання та користування житлом залишено без розгляду.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, двічі не з`являвся в судові засідання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про належне повідомлення його про судове засідання, а відтак його неявка у судові засідання не може вважатися повторною.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно в судові засідання, призначені на 11 лютого 2020 року, 16 червня 2020 року, 04 вересня 2020 року, 01 жовтня 2020 року не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, двічі не з`явився в судове засідання.

Проте з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст. 223 ЦПК України регламентує, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Аналізуючи вищевикладені норми ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час, місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час або неповідомлення про причини неявки.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11 лютого 2020 року. В розписці про повідомлення позивача про час та місце розгляду справи у графі про одержання такої повістки, наявний підпис про одержання повідомлення. Конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яким направлявся виклик до суду на засідання 04 вересня 2020 року, повернутий без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». В розписці про повідомлення позивача про час та місце розгляду справи на 1 жовтня 2020 року міститься підпис про одержання повідомлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, справа №461/10610/13-ц, провадження №14-108цс19, зазначено, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування про час і місце розгляду справи (близький за змістом висновок викладений у пункті 31 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі №127/2871/16-ц, у пунктах 47-48 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №752/11896/17 від 12 грудня 2018 року).

Таким чином, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 04 вересня 2020 року, що виключає повторність, тобто двічі поспіль, неявки у судове засідання у призначений для розгляду справи час або неповідомлення про причини неявки, у зв`язку з чим суд не мав правових підстав для постановлення ухвали про залишення позову без розгляду 01 жовтня 2020 року.

За таких обставин, суд першої інстанції при вирішенні цього питання порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, порушивши при цьому право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Ураховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак