Справа № 202/7643/20
Провадження № 2-о/202/156/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 грудня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2020 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Донецьк Донецької області.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м.Донецьк Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на цій території тимчасово не здійснюють свої повноваження та їх діяльність є незаконною, ОСОБА_1 Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, у зв`язку з чим, він позбавлений можливості в установленому порядку здійснити державну реєстрацію смерті його бабусі та отримати свідоцтво про її смерть з причини відсутності підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України на підставі наданих ОСОБА_1 документів. У зв`язку з наведеним, заявник просить встановити факт смерті його бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Донецьк Донецької області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2020 року, головуючим суддею у розгляду вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 14 грудня 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у вказаній цивільній справі з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання заявник не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд заяви у його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник Індустріального районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 являється онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Донецьк Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_1 , відповідно до якого в графі «Мати» записана ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копію свідоцтва про народження матері заявника серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , з якого вбачається що мати заявника після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище її чоловіка « ОСОБА_5 ».

З матеріалів справи також вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Донецьк Донецької області померла бабуся заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , заявником надано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане 07 серпня 2020 року Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки та медичну довідку про причину смерті від 05 серпня 2020 року.

17 вересня 2020 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Донецьк Донецької області, оскільки ОСОБА_1 пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Враховуючи, що документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, ці документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, м.Донецьк Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, м.Донецьк Донецької області включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. theRepublicof Moldova and Russia", "Ilascuand Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті дядька для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку у сукупності з іншими доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

П. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч. 2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті бабусі на тимчасово окупованій території, а також реєстрація смерті громадянки ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, а копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07 серпня 2020 року Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не створює правових наслідків на території України, у заявника існують перешкоди в оформленні спадкових правовідносин, суд доходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст. ст. 11, 15, 31, 61, 234, 235, 256-258, 293, 315, 317 ЦПК України, ст. 3, 4, 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), заінтересована особа: Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (м.Дніпро, пр.Слобожанський, 14) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: с. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області, дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: м.Донецьк Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Л.П. Слюсар