КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 361/1425/2018

Апеляційне провадження №22-ц/824/53/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Білич І.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянув у в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області ухваленого 17 вересня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Сердинського В.С.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_4 в якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 115 161 грн 88 к., яка складається з: 108 061 грн 88 к. матеріальних збитків; 2 100 грн витрат на евакуатор, 5 000 витрат понесених на правову допомогу, а також судові витрати у розмірі 6 151 грн 62 к.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказувала на те, що 29 квітня 2017 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW» моделі «523і», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Короленка в м. Бровари Київської області, виїхав на червоний сигнал світлофора на перехрестя вул. Київська-Короленка, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda» моделі «CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по вул. Київській в напрямку м. Київ. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 15 січня 2018 року, по справі № 361/6160/17 провадження у справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому судом встановлено, що винна відповідача у вчинені адміністративного правопорушення, передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних доказів у справі.

Відповідно до звіту № 6075 по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, складеного 12 червня 2017 року СПД « ОСОБА_6 » на замовлення страхової компанії відповідача, розмір матеріального збитку заподіяного автомобілю позивача склав 180855 грн 38 к.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», при цьому страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну була встановлена у розмірі 100 000,00 гривень та 8 лютого 2018 року ПрАТ «СК «Провідна» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 100000 грн.

Згідно з Актом виконаних робіт № АСССО17939 від 18 липня 2017 року, вартість ремонту автомобіля «Honda CR-V» склала 208061 грн 88 к. Роботи виконані та оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 від 18 липня 2017 року.

Також, позивач зазначає, що нею понесено витрати на правову допомогу під час розгляду справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач відмовлявся визнати свою вину у вчиненні ДТП у розмірі 5 000 грн; вартість послуг евакуатора щодо автомобіля марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , згідно рахунку фактури № СФ-0017 від 29 квітня 2017 року у розмірі 600 грн; вартість послуг евакуатора щодо автомобіля марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , згідно рахунку фактури № СФ-0017 від 22 травня 2017 року у розмірі 1500 грн.

Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити позивачу частину матеріального збитку, що не покривається страховою виплатою, тому позивач змушена була звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , матеріальну шкоду в загальному розмірі 110161 грн 88 к., що включає в себе: 108061 грн 88 к. - матеріальні збитки, 2100 грн. - витрати на евакуатор.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

В решті позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 108061 грн 88 к.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того зазначає, що судом розглянуто справу за відсутності представника відповідача, хоча від нього подано заяву про відкладення розгляду справи. Також, вказує, що акт виконаних робіт № АССС017939 від 18 липня 2010 року містить суперечності, а саме повторення одних і тих самих робіт, міститься інформація про ремонт деталей та використання цих же нових деталей, а саме повторюється «панель передня - заміна» та «заміна передньої панелі»; «лакофарбні матеріали» та «фарба», «грунт», «лак»; розбірка/збірка та виготовлення та фарбування переднього бампера, капоту, передніх крил, а далі зазначено, що ці деталі використовуються новими. Також, у скаржника виникає сумніви факт проведення оплати позивачем за виконані ремонтні роботи.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а судове рішення залишити без змін.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив рішення суду залишити без змін з підстав викладених у ній.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 108061 грн 88 к., тому в іншій частині судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 квітня 2017 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW» моделі «523і», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Короленка в м. Бровари Київської області, виїхав на червоний сигнал світлофора на перехрестя вул. Київська-Короленка, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda» моделі «CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по вул. Київській в напрямку м. Київ. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 15 січня 2018 року, по справі № 361/6160/17 провадження у справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому судами встановлено, що вина відповідача у вчинені адміністративного правопорушення, передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних доказів у справі.

ОСОБА_3 є власником пошкодженого автомобіля марки «Honda CR-V».

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», при цьому страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну була встановлена у розмірі 100000 грн.

Відповідно до звіту № 6075 по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, складеного 12 червня 2017 року СПД « ОСОБА_6 » на замовлення страхової компанії відповідача, розмір матеріального збитку заподіяного автомобілю позивача склав 180 855 грн 38 к. (а.с.37-68).

8 лютого 2018 року ПрАТ «СК «Провідна» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 100000 грн (а.с.71,72).

Згідно з Актом виконаних робіт № АСССО17939 від 18 липня 2017 року, вартість ремонту автомобіля «Honda CR-V» склала 208 061 грн 88 к. позивач провела оплату за вказані ремонтні роботи, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 від 18 липня 2017 року (а.с.28-34).

5 березня 2018 року представник позивача направив на адресу відповідача лист, в якому просив у добровільному порядку протягом 7 календарних днів з дати отримання листа, сплатити позивачу частину матеріального збитку, що не покривається страховою виплатою, а відповідно до законодавства відшкодовується винною особою у розмірі 115 161 грн 88 к. (а.с.73,74).

Задовольняючі вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача в якості відшкодування матеріальних збитків різниці між фактичними затратами на ремонт автомобіля та отриманою ним страховою виплатою яка становить 108061 грн 88 к. суд першої інстанції виходив з того, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був. Таким чином, оскільки страхова компанія відшкодувала лише частину завданої внаслідок ДТП за участю відповідача шкоди, різницю між такою страховою виплатою та фактичним розміром шкоди має сплатити саме відповідач, як особа, неправомірними діями якої було завдано таку шкоду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з Актом виконаних робіт № АСССО17939 від 18 липня 2017 року, вартість ремонту автомобіля «Honda CR-V» склала 208 061 грн 88 к. позивач провела оплату за вказані ремонтні роботи, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 від 18 липня 2017 року (а.с.28-34).

Оскільки фактичний розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди, відповідно до наданих доказів становить 208 061 грн 88 к., в той час як страхова компанія виплатила позивачу лише 100000 грн., а тому непокритою лімітом відповідальності страховика шкодою є сума 108061 грн 88 к. , яку зобов`язаний відшкодовувати винний водій на підставі ст.1194 ЦК України.

Дослідивши наявні в справі докази, апеляційний суд встановив, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними. а висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Доводи відповідача про те, що позивачу ремонт обійшовся дешевше, ніж визначено у акті виконаних робіт апеляційний суд не приймає, з огляду на те, що вони є недоведеними.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною відповідача не заявилось клопотання про призначення судової експертизи на спростування наявного в справі Акту виконаних робіт № АСССО17939 від 18 липня 2017 року.

Також, твердження скаржника про те, що у нього є сумніви щодо факту проведення позивачем оплати за виконані ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу, що зумовлено відсутністю притягнення до відповідальності СПД ОСОБА_7 , за неналежне ведення бухгалтерського обліку, апеляційним судом не приймаються до увагу, оскільки такі твердження не спростовують проведення ОСОБА_3 оплати за виконанні майстрами СПД ОСОБА_7 роботи по відновленню транспортного засобу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не ставиться питання про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 січня 2020 року.

Головуючий суддя:

Судді: