Провадження №2-з/932/120/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ Цитульський В.І. за участю секретаря Богачової В.Р., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно суб`єктами державної реєстрації стосовно квартири АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням ухваленим за результатами його позову про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 01.08.2019 недійсним

В обґрунтування вимог заявлених у заяві, заявник посилається на те, що за час шлюбу з ОСОБА_2 , ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 та зареєстровано її на ім`я останньої. Згодом, у зв`язку з тим, що заявник знаходився на квартирному обліку, вказану нерухомість, за його згодою, було передано за договором дарування, ОСОБА_3 , тобто матері ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що сімейне життя з ОСОБА_4 погіршилось, через що до суду було подано позов про розірвання шлюбу, з метою запобігання ризику перепродажу квартири оскільки бажає звернутися до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

У зв`язку з тим, що розгляд заяви відбувається за відсутності сторін, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що на кожну зі сторін покладено обов`язок надання належних доказів на підтвердження доводів обґрунтовуючи їх позиції стосовно того чи іншого питання.

З огляду на те, що матеріали додані до заяви не містять доказів з яких би вбачалося, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та зважаючи на те, що заявником до заяви не додано доказів на обґрунтування своїх вимог, як-то: копії свідоцтва про шлюб, копії договору купівлі-продажу, копії договору дарування, заява є такою, що не може бути задоволена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвалу складено та підписано 28.10.2020.

Суддя В.І.Цитульський