ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року

м.Суми

Справа №588/1550/19

Номер провадження 22-ц/816/255/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Діброви Костянтина Юрійовича на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 листопада 2019 року в складі судді Линник О.С., ухваленого у м. Тростянець Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років.

Свої вимоги мотивувала тим, що у 2015 році сторони зареєстрували шлюб. Станом на 28 серпня 2019 року позивачка перебуває у стані вагітності строком близько 30 тижнів.

Наприкінці 2018 року відносини у подружжя погіршились, між ними виникають сварки. З серпня 2019 року відповідач припинив надавати дружині кошти на утримання, такими діями поставив ОСОБА_1 у скрутне матеріальне становище, з огляду на потребу у значних матеріальних витратах для підтримання здоров`я позивачки та народження здорової дитини.

ОСОБА_2 не має інших утриманців, працює на державному підприємстві, одержує стабільний заробіток.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила задовольнити її позов.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 28 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи стягування з 28 серпня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 року

Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць із 28 серпня 2019 року по 27 вересня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

У грудні 2019 року представник ОСОБА_2 адвокат Діброва К.Ю. подав апеляційну скаргу на рішення суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та постановити нове рішення про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення на її утримання аліментів у розмірі 1/10 частки від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що позивачка не припинила займатися підприємницькою діяльністю, а тому не потребує матеріальної допомоги, аліменти у розмірі 1/10 частини доходів відповідача є достатніми для неї.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зауважила, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (а.с. 8).

Станом на 02 серпня 2019 року ОСОБА_1 перебувала у стані вагітності строком 27 тижнів (а.с. 9).

За направленням лікаря позивачка проходила лабораторні обстеження, придбала медичні препарати за призначенням. На підтвердження витрат здійснених для підтримання здоров`я у період з квітня по серпень 2019 року надала суду копії квитанцій та чеків: від 08 травня 2019 року на суму 520 грн, 12 червня 2019 року на суму 570 грн, 13 квітня 2019 року на суму 501,76 грн, 23 квітня 2019 року на суму 627, 92 грн, 08 травня 2019 року на суму 84,98 грн, 13 травня 2019 року на суму 703,13 грн, 19 травня 2019 року на суму 587,45 грн, 21 травня 2019 року на суму 360,10 грн, 27 травня 2019 року на суму 575,90 грн, 29 травня 2019 року на суму 167,95 грн, 17 липня 2019 року на суму 84,98 грн, 08 червня 2019 року на суму 960,30 грн, 14 червня 2019 року на суму 616,90 грн, 23 червня 2019 року на суму 415,57 грн, 23 червня 2019 року на суму 328,95 грн, 29 червня 2019 року на суму 621,17 грн, 13 липня 2019 року на суму 599,52 грн, 27 липня 2019 року на суму 877,35 грн, 02 серпня 2019 року на суму 548,34 грн, 17 серпня 2019 на суму 433,95 грн (а.с. 10-11, 12-15).

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, здійснює діяльність за кодом КВЕД 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (а.с. 40).

Відомості про її доходи в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_4 проживає окремо від дружини, працює на посаді лісника Нескучанського лісництва, має стабільний заробіток, проте з серпня 2019 року матеріальної допомоги дружині не надає (а.с. 16, 21, 66, 67).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 68, 69).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частки від доходів відповідача щомісяця, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка відповідно до вимог статті 84 СК України має право на утримання з боку чоловіка, при цьому судом врахована відсутність у нього інших утриманців, наявність стабільного заробітку та постійного місця роботи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлені фактичні обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з частинами першою, другою статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Встановлено, що шлюб між сторонами не розірваний, на час звернення позивачки до суду вона перебувала у стані вагітності, під час розгляду справи у сторін народився син, який проживає з матір`ю.

Частиною четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу.

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновок суду, обґрунтовано викладений у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх спростував.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивачка продовжує займатися підприємницькою діяльністю, сплачує заробітну плату найманим працівникам, висновків суду по суті спору не спростовують, оскільки наявні у матеріалах справи відомості про нараховану та виплачену найманим працівникам заробітну плату та звіти про сплачені податки не містять доказів високих доходів самої позивачки (а.с. 42а-56). Крім того, відповідно до вимог частини 4 статті 84 СК України матеріальне становище дружини не впливає на встановлене законом її право на утримання від чоловіка, який за своїм фінансовим становищем може його надавати.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на те, що справа є малозначною в розумінні з п. 1 ч. 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Діброви Костянтина Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина