КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=======================================================================
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на дітей, які продовжують навчання,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що у 1994 році вона та відповідач зареєстрували шлюб та мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб з відповідачем розірвано 16 листопада 2007. Син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю (друга група), навчається на першому курсі «Київського національного інституту імені Тараса Шевченка», денна форма навчання, освітньо-кваліфікаційний рівень: магістр, спеціальність: «Інженерія програмного забезпечення», строком до 30 червня 2021 року, вартість навчання 79600 грн.

Донька ОСОБА_3 навчається на другому курсі «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського, денна форма навчання, освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр, спеціальність: «Видавництво і поліграфія» строком до 30 червня 2022 року, форма навчання: за державним замовленням.

У зв`язку з навчанням дітей, їх матеріальне забезпечення потребує значних витрат, а тому на підставі викладеного позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на дочку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 по 1/6 від частини усіх видів доходу на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання дітьми, але не пізніше досягнення 23 років.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дитину, яка прожовує навчатися, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/8 з усіх доходів, починаючи з 18 жовтня 2019 року і до 13 січня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дитину, яка прожовує навчатися, ОСОБА_3 в розмірі 1/8 з усіх доходів, починаючи з 18 жовтня 2019 року і до 30 червня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції при визначенні дати початку стягнення аліментів не врахував ту обставину, що відповідач сплачував аліменти добровільно, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту доньки, отже стягнення аліментів з дати подачі позову призведене до подвійного стягнення аліментів за один і той же період.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення дати початку стягнення аліментів та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визначити дату початку стягнення аліментів з 01 вересня 2020 року.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року справу було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і їх батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 08 вересня 2017 року повнолітні діти проживають з позивачкою.

Син сторін ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю (друга група), навчається на першому курсі «Київського національного інституту імені Тараса Шевченка», денна форма навчання строком до 30 червня 2021 року, вартість навчання 79600 грн. Донька ОСОБА_3 навчається на другому курсі «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського, денна форма навчання, строком до 30 червня 2022 року, форма навчання: за державним замовленням.

Згідно із довідкою Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації від 22 вересня 2020 року відповідач проходить службу в Адміністрації та його дохід з 01 жовтня 2019 року по 31 серпня 2020 року становить 274345,99 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того що, аліменти на повнолітніх дітей в розмірі 1/8 на кожну дитину щомісячно будуть достатніми для їх матеріального забезпечення і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними доводами суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до положень ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, впевнившись в тому, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дітей, які продовжують навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив ту обставину, що відповідач в добровільному порядку сплачував особисто дітям аліменти та не вірно визначив дату почату стягнення аліментів за рішенням суду, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки відповідно до положень чинного сімейного законодавства України стягнення аліментів за рішенням суду розпочинається з дня пред`явлення позову. Тобто судом першої інстанції було вірно встановлено, що дата початку стягнення аліментів є 18 жовтня 2019 року.

Окрім того, відповідач знаючи про наявне судове провадження мав можливість припинити сплачувати грошові кошти, які вважав аліментами, безпосередньо дітям та дочекатися судового рішення у даній справі.

Також, слід зазначити, що відповідно до наданих відповідачем відомостей про переказ грошових коштів з його особистої банківської картки на банківську картку доньки, то лише три роздруківки про перерахування грошових коштів містяться відомості про зарахування таких коштів на карту іншого банку, де перші чотири та останні чотири номера банківської картки збігаються з банківською карткою доньки, а саме: від 25 жовтня 2019 року на суму 6000 грн., від 24 листопада 2019 року на суму 6000 грн., від 25 грудня 2019 року на суму 6000 грн., всі інші надані суду роздруківки містять відомості лише про видачу готівки.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишилися нерозглянуті клопотання відповідача про визнання явки третіх осіб обов`язковою, про витребування доказів, а саме щодо надання інформації Київським національним університетом ім. Т.Шевченка за рахунок яких коштів навчається його син та інформацію у ПАТ КБ «ПриватБанк» про перекази на банківську картку № НОМЕР_1 на ім`я доньки ОСОБА_3 за період з 01 вересня 2019 року по 01 вересня 2020 року, також не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки відповідно до змісту протоколу судового засідання від 12 жовтня 2020 року вказані клопотання були розглянуті судом першої інстанції.

А позивачкою для огляду в судовому засіданні була надані оригінал договору про навчання ОСОБА_4 та виписку про рух коштів на банківській карті ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині визначення дати початку стягнення аліментів, то судом апеляційної інстанції правильність висновків суду першої інстанції в іншій частині не перевірялась.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на дітей, які продовжують навчання, в частині визначення дати початку стягнення аліментів, залишити без змін.

В іншій частинні рішення суду не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: