ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1969/20 Справа № 190/950/18 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер її батько ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 9,1123 га, що розташована на території Зорянської сільської ради, П`ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:039:0409.

Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 160550, виданого П`ятихатською районною державною адміністрацією від 14 лютого 2007 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1 -1899, від 10 листопада 2006 року.

20 лютого 2018 року вона звернулася до П`ятихатської державної нотаріальної контори з заявою, про прийняття спадщини після смерті батька та отримала витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкової справи № 62037269.

Під час проведення реєстрації спадкової справи, державний нотаріус П`ятихатської державної нотаріальної контори, повідомив їй, що її батьком за життя було складено заповіт. Відповідно до якого, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті заповів вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_2

Даний заповіт було посвідчено Зорянською сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області 15 березня 2016 року.

З заповітом вона не згодна та вважає його недійсним, оскільки на час вчинення нотаріальної дії, 15 березня 2016 року, у її батька ОСОБА_3 , паспорт громадянина України був втрачений або викрадений, а тому вважався недійсним, даний факт підтверджується тим, що в заповіті зазначено документ, що посвідчує особу заповідача - паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий від 18 червня 2007 року, Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області, тоді як 18 березня 2016 року, на ім`я громадянина ОСОБА_3 , П`ятихатським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області, було видано паспорт громадянина України. Тобто, через 3 дні після складання та посвідчення заповіту.

Вона являється спадкоємицею першої черги, і їй не відомо з яких підстав її батько склав заповіт, оскільки за життя він працював у ОСОБА_2 різноробочим на фермі.

Враховуючи вищевикладене, просила визнати недійсним заповіт посвідчений 15 березня 2016 року, секретарем Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 18 ( т.1, а.с.3-6).

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту відмовлено ( т. 2, а.с.93-97).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (т.2, а.с.106-108).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , батьками якої зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (т.1, а.с.10,42).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, 12 листопада 2011 року, ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_8 (т.1, а.с.11).

Згідно копії рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2016 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розірвано (т.1, а.с.12, 39).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, 21 листопада 2017 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_11 ( т.1,а.с.13, 41).

Згідно копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Чумаки П`ятихатського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_3 ( т.1, а.с.9, 40).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №160550 виданого П`ятихатською районною державною адміністрацією від 14 лютого 2007 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1 -1899 від 10 листопада 2006 року ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка, загальною площею 9,1123 га, що розташована на території Зорянської сільської ради, П`ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:039:0409. (т.1, а.с.17).

Згідно заповіту посвідченого секретарем Зорянської сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області Назаренко В.А., 15 березня 2016 року ОСОБА_3 заповів на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту та які належатимуть йому на день смерті ОСОБА_2 (т.1, а.с.116 ).

Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №50986839 від 20 лютого 2018 року після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу №28/2018. (т. 1, а.с.16).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 - Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області 18 червня 2007 року видано паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с. Ільниця, Іршавського району Закарпатської області. (т.1, а.с.14).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 - П`ятихатським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області 18 березня 2016 року видано паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с. Ільниця, Іршавського району Закарпатської області. (т.1, а. с.15).

Згідно заяви про втрату або викрадення паспорта, 23 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до Іршавського РВ ГУДМС України, щодо втрати ним паспорта 30 грудня 2015 року за невідомих обставин (т.1, а.с.135 ).

Згідно листа Головного управління ДМС України в Закарпатській області від 16 квітня 2018 року позивачу відмовлено у наданні інформації щодо ймовірного звернення ОСОБА_3 для отримання нового паспорта та підстав оформлення паспорта громадянина України. (т.1, а.с.18).

Згідно копії заяви про видачу паспорта від 18 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до П`ятихатського РС ДМС з заявою про видачу паспорта громадянина України, в зв`язку з непридатністю до використання, та 25 березня 2016 року отримав паспорт серії НОМЕР_2 від 18 березня 2016 року. (т.1, а.с.30).

Згідно заяви про видачу паспорта - ОСОБА_3 звернувся з заявою до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області щодо видачі нового паспорта громадянина України, в зв`язку з втратою (т.1, а.с.163).

Згідно листа ГУ ДМС України в Закарпатській області від 11 листопада 2018 року 23 лютого 2016 року, ОСОБА_3 звертався до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання, до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області, щодо документування паспортом громадянина України взамін втраченого паспорта серії НОМЕР_1 .

За обліками ГУДМС України в Закарпатській області ОСОБА_3 , був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області 18 червня 2007 року взамін непридатного для користування паспорта серії НОМЕР_3 виданого Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області 17 січня 1996 року.

23 березня 2016 року гр. ОСОБА_3 , оформлено Іршавським РВ ГУДМС України в Закарпатській області паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .

Вказаний паспорт громадянина України гр. ОСОБА_3 не отримав та відповідно до вимог чинного законодавства його знищено, як не витребуваний власником.

Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 визнано недійсним 23 лютого 2016 року.

06 квітня 2016 року до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області надійшло повідомлення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , з адреси: АДРЕСА_1 у АДРЕСА_2 (т.1, а.с.57-58).

Згідно копії алфавітної книги обліку заповітів Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області - міститься запис щодо заповіту від 15. березня 2016 року ОСОБА_3 , який згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі зареєстрований 13 березня 2016 року (т.1, а.с.66,67).

Згідно копії спадкової справи №28/2018 до майна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини після смерті батька звернулася донька померлого ОСОБА_1 та звернувся ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини за заповітом (т.1, а.с.70-92).

Згідно висновку експерта №2254-19 за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи встановлено, що рукописні записи, якими заповнені графи заяви про втрату або викрадення паспорта від 23 лютого 2016 року, поданої до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області (т.1, а.с.135), - виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підпис» заяви про втрату або викрадення паспорта від 23 лютого 2016 року, поданої до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області, - виконаний самим ОСОБА_3 .

Рукописні записи, якими заповнені графи заяви про видачу паспорта від 18 лютого 2016 року, поданої до П`ятихатського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, - виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Вирішити питання про виконання підпису від мені ОСОБА_3 в графі «Підпис» заяви про видачу паспорта від 18 лютого 2016 року, поданої до П`ятихатського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не надається за можливе з причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

Рукописні записи, якими заповнені графи заяви про видачу паспорта без дати, поданої до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області (а.с. 163), - виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Рукописні записи, якими заповнені графи заяви про втрату або викрадення паспорта від 23 лютого 2016 року, поданої до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області, виконані фарбувальною речовиною чорного кольору (а.с.135), а також рукописні записи, якими заповнені графи заяви про видачу паспорта без дати, поданої до Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області, виконані фарбувальною речовиною синього та чорного кольорів (а.с. 163), - виконані однією особою.

Підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підпис», а також рукописні записи «З моїх слів записано вірно, мною прочитано і власноручно підписано», « ОСОБА_3 » в заповіті ОСОБА_12 1., складеного 15 березня 2016 року, посвідченого секретарем Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області Назаренко В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 27 (а.с. 116), - виконані самим ОСОБА_3 (т.2, а.с.1-10 ).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний заповіт відповідає загальним вимогам щодо його форми і посвідчення, а зміст заповіту відповідав волі заповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно частини першої статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, згідно із частинами першою, другою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частин першої, другої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені статтею 1247 ЦК України, а саме: письмова форма, нотаріальне посвідчення заповіту або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК України), зазначення у заповіті місця та часу його складання, підписання заповіту заповідачем.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Встановлено, що згідно заповіту, який складено 15 березня 2016 року, ОСОБА_3 заповів на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту та які належатимуть йому на день смерті ОСОБА_2 (т.1, а.с.116 ).

Вказаний заповіт посвідчений секретарем Зорянської сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області Назаренко В.А.,

У заповіті міститься підпис заповідача та зроблений ним напис «З моїх слів записано вірно, мною прочитано і власноручно підписано», а у тексті заповіту зазначено: місце, дата, складання заповіту, число, місяць, рік та місце народження ОСОБА_3 та ідентифікаційний код. Заповіт прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_3 та власноручно ним підписаний у присутності секретаря. Також, у заповіті зазначено, що заповіт записаний секретарем сільської ради зі слів ОСОБА_3 , особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Заповіт зареєстровано у реєстрі за №27 (т.1, а.с.116)

Крім того, відповідно до висновку експерта №2254-19 за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підпис», а також рукописні записи «З моїх слів записано вірно, мною прочитано і власноручно підписано», « ОСОБА_3 » в заповіті ОСОБА_12 1., складеного 15 березня 2016 року, посвідченого секретарем Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області Назаренко В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 27 - виконані самим ОСОБА_3 (т.2, а.с.1-10 ).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Доказів які підтверджували б наявність визначених законом підстав для визнання заповіту недійсним, позивачем не надано, тому суд прийшов до вірного висновку, відмовивши в задоволенні вказаної позовної вимоги.

Суд першої інстанції правильно констатував, що оспорюваний заповіт відповідає загальним вимогам щодо його форми. При його складанні, посадовою особою дотримано наведені вимоги закону.

Доводи апеляційної скарги про наявність суттєвих порушень при посвідченні заповіту є безпідставними.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: