Справа № 703/4840/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк Н.А.

з участю секретаря Римського Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільноу справу № 703/4840/19

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шумейко В.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Весеньова Є.В.

"про стягнення аліментів на утримання дитини"

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дитини, від його утримання ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити. Зазначила, що наразі у них з відповідачем складні відносини, їм тяжко спілкуватись, а тому вона бажає отримувати аліменти у визначеному законом порядку і розмірі без особистого контакту з відповідачем.

Представник позивача підтримала пояснення ОСОБА_1 та додатково зазначила, що належних доказів на підтвердження утримання дитини відповідач не надав. Всі приєднані ним в ході розгляду справи фіскальні чеки датовані після відкриття провадження у справі.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що він завжди утримував свого сина і надавав позивачу кошти готівкою для забезпечення всіх необхідних потреб його дитини. Він неодноразово просив свою дружину відкрити рахунок у банку, щоб мати змогу перераховувати туди кошти, однак вона відмовлялась від цього. Останнім часом позивач категорично відмовляється отримувати кошти на утримання сина, в тому числі і в присутності свідків. На всі його намагання приймати участь в утриманні сина відповідає відмовою. Він не вбачає необхідності в примусовому стягненню з нього аліментів, оскільки бажає утримувати сина добровільно. Для нього, як батька, принизливо платити кошти за рішенням суду. Крім того, зазначив, що він також утримує дочку позивача від першого шлюбу.

Представник відповідача підтримав відповідача та додатково пояснив, що позивач не вірно обрала спосіб захисту свого права. Оскільки відповідач не працює, вимоги про стягнення аліментів у частці від заробітку є необґрунтованими.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони з 15 вересня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

З довідок АВЖБ «Едельвейс» № 92 від 09 серпня 2019 року та № 2 від 05 лютого 2020 року встановлено, що на даний час дитина живе з матір`ю. Наведена обставина відповідачем не заперечується.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що добровільно надає кошти на утримання сина. На підтвердження наведеного надав чотири фіскальні чеки за придбання одягу, два чеки за придбання медичних препаратів, одну квитанцію про перерахування коштів в благодійний фонд «Надія» та чек про перерахунок коштів на картку ОСОБА_5 .

Відповідачем також надано суду аудіозапис, на якому, за його твердженням, зафіксовано факт передачі ним грошових коштів ОСОБА_1 та надано копії чеків про здійснення поштових переказів на ім`я позивача, визначених відповідачем як аліменти. ОСОБА_2 стверджує, що його дружина відмовляється отримувати ці кошти.

За його клопотанням було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які бачили як відповідач передавав ОСОБА_1 кошти.

Однак, як зазначив Верховний Суду у своїй постанові від 22 лютого 2019 року по справі № 761/23085/16-ц заявлення позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання їх дитини. А тому посилання відповідача як на підставу своїх заперечень на те, що він добровільно бере участь в утриманні дитини, є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає до стягнення, суд перш за все виходить із інтересів дитини та можливостей платника аліментів.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

А тому, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання сина в тому розмірі, що просить позивач.

При цьому, судом враховано, що зазначений позивачем розмір аліментів на одну дитину чинним законодавством фактично визначений як сталий, оскільки передбачає можливість видачі судового наказу у безспірному порядку саме в тому розмірі, що просить позивач, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З приєднаних до матеріалів справи актів виконаних робіт від 12 лютого 2020 року та 23 липня 2020 року, а також квитанцій від 11 лютого, 19 лютого та 30 червня 2020 року встановлено, що позивач понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 800 грн.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України, керуючись ст. 81, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів задоволити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у сумі 800 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 24.07.2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк