Провадження № 2/161/3086/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.

представника позивача Самчука А.М.

представника відповідача Ялтиченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про захист прав споживача на отримання страхового відшкодування, стягнення невиплаченої страхової виплати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про захист прав споживача на отримання страхового відшкодування, стягнення невиплаченої страхової виплати та моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2019 року між ним та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» було укладено Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном серії ВЗК № 511527. Строк дії договору було визначено до 11 жовтня 2020 року. Разом з підписаним Міжнародним договором добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном серії ВЗК № 511527. позивачу було надано брошуру, котра йменувалась також як Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном без підпису, без будь-яких ідентифікуючих ознак (в тому числі серії та номеру Договору) та дати такого договору.

17 лютого 2020 року 0 01 год. 05 хв. відбулася Дорожньо-транспортна пригода у місті Тріпсштад, район Красцлаутерн, республіка Німеччина. Рухаючись по трасі в темну пору доби, він не встиг зреагувати на повалене дерево. Всі семеро пасажирів, в тому числі і позивач, отримали травми різної важкості, від середньої важкості до тяжких. Позивача було доставлено до академічно-університетської клініки університетів Майнц та Гейдельберг у місті Кайзерслаутерн, де він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні травматологічної хірургії та ортопедії.

В загальному позивачем було сплачено за лікування 984,92 Євро. Дані кошти він сплатив в касу академічно-університетської клініки університетів Майнц та Гейдельберг у місті Кайзерслаутерн. 17 березня 2020 року, ОСОБА_1 було виплачено відповідачем 4 155,70 грн. на банківську карту. У призначенні платежу зазначено, що дані кошти надійшли від ТзДВ «СК «Гардіан», згідно страхового акту № VZK-0511527.

Не погоджуючись з сумою виплати, позивач звернувся до страхової компанії, з вимогою про отримання пояснень щодо розміру отриманих коштів. 27 березня 2020 року отримав відповідь на вимогу, у якій було зазначено, що його полісом передбачено ліміт виплат по амбулаторно-поліклінічній допомозі (150 євро), тому виплачено не всю суму згідно чеків, а в межах ліміту. Про те, позивач вказує, що ним отримувалась саме стаціонарна допомога.

Вказує, що страхова сума, на одну застраховану особу: медичні витрати, згідно міжнародного договору добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном від 12 жовтня 2019 року становить 30 000,00 Євро. Франшиза становить 50 Євро. Даний договір є підписаний страховиком та страхувальником.

З урахуванням вищевикладеного, вважає, що страховою компанією не в повному обсязі виплачені страхові виплати згідно договору страхування, зокрема, вважає, що до виплати підлягає 934,92 Євро, що станом на 29 липня 2020 року 30 338,20 грн. (1 Євро = 32.45 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ).

Також, зазначає, що повернувшись на Україну, відразу ж поступив до КП «Луцька міська клінічна лікарня». Не маючи зовсім коштів на лікування на Україні, він об`єктивно розраховував на кошти, котрі мав би отримати в якості страхового відшкодування від відповідача, а тому почав брати в борг кошти у своїх рідних та близьких. Він почував себе вкрай неприємно в такі моменти, розуміючи, що такими проханнями принижує свою гідність. Ним було відчуте вкрай важке розчарування, коли він отримав виплату всього 150 Євро. Після вказаних дій, що він зазнав від відповідача, отримання листа повідомлення, з приводу виплаченої суми у розмірі 150 Євро, в нього різко загострилось почуття скривдженої гідності, образи, заниження самооцінки та впевненості у своїх можливостях, деформації його власного «Я». На сьогодні, він втратив душевну рівновагу та душевний спокій, що проявляється в різних проявах немотивованої тривоги та страхів. Вказує, що мав намір відразу повернутися за кордон, проте, маючи великий розмір боргових зобов`язан, через невиплату в повному обсязі страхового відшкодування, його плани різко змінились, він став заручником ситуації. Розмір моральної шкоди ним оцінюється в 20 000,00 грн.

З покликанням на норми ст.526, 990,991 ЦК України, ст.16, 979 ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про захист прав споживачів» просить стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на його користь невиплачену страхову виплату в розмірі 30 338,20 гривень, моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та понесені судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 05 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Ялтиченко О.П. просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТДВ «СК «Гардіан» було підписано документ під назвою Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном №ВЗК-511527.На заголовній сторінці документу зазначені наступні умови: строк дії договору - з 12.10.2019р. по 11.10.2020р., Страхувальник, Застрахована особа, Вигодонабувач - ОСОБА_2 , страхова сума 30 000,00 євро, франшиза 50 євро, програма страхування - М. група ризику Т, територія дії - Європа. Відповідно до п.1.3 Договору страхування, програма М (мінімальна) включає в себе витрати, що виникли при наданні екстреної медичної допомоги Застрахованій особі, і включають в себе надання екстреної амбулаторної або екстреної стаціонарної допомоги в медичному закладі або дипломованим лікарем в обсязі однієї консультації лікаря. При цьому у вказаному пункті Договору встановлені ліміти страхових виплат: на надання екстреної амбулаторної допомоги, в тому числі послуги виїзної бригади швидкої допомоги становить 150 євро; на надання стаціонарної допомоги становить 500 євро. Зазначає, що при укладенні договору позивач самостійно обрав вид програми страхування М (мінімальна), яка передбачає мінімальний з запропонованих страховиком набір страхових випадків та ліміт виплат, однак одночасно передбачає і мінімальний страховий тариф та, відповідно, мінімальний страховий платіж. Страховик виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту на надання екстреної амбулаторної допомоги у сумі 150 євро, що за офіційним курсом НБУ складало 4155.70 гривень. При визначенні суми, яка підлягала виплаті страхова компанія виходила з того, що позивач перебував у клініці менше доби та був виписаний за рекомендацією лікаря, а його лікування не було інтенсивним, а тому було визначено, що позивачу було надано саме амбулаторне лікування, а тому була здійснена виплата у розмірі ліміту на надання екстреної амбулаторної допомоги.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Самчук А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТДВ СК «Гардіан» - Ялтиченко О.П. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву, просила в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, показання свідка, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», було укладено Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном серії ВЗК № 511527 ( далі Договір), строком дії з 12.10.2019 року по 11.10.2020 року, страхова сума 30 000,00 євро, франшиза 50 євро, програма страхування М, група ризику Т. Також, позивач підтвердив свою згоду на те, що він був ознайомлений та згоден з правилами, умовами страхування, групою ризику, що підтверджується підписом позивача у Договорі (а.с. 5).

17 лютого 2020 року о 01: 05 год у місті Тріпсштад, район Красцлаутерн, республіка Німеччина сталась дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням про дорожню транспортну пригоду від 17.02. 2020 року (а.с. 17-19).

Згідно попереднього лікарського заключення лікаря ординатора академічно-університетської клініки університетів Майнц та Гейдельберг у місті Кайзерслаутерн, ОСОБА_3 у період з 17.02.2020 року до 17.02.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні вказаної клініки з діагнозом: струс мозку S06.0 перелом носової кістки та множинні садна, невеликі різані рани обличчя, носа, верхньої губи (а.с.22,23).

Згідно кінцевого рахунку від 18.02.2020 року, витрати за лікування в академічно-університетській клініці університетів Майнц та ОСОБА_4 у місті Кайзерслаутерн в період з 17.02.2020 року (дата поступлення 17.02.2020 час 02:11) до 17.02.2020 року (дата виписки 17.02.2020 час 17:28) склали 984,92 євро (а.с. 24-26).

На виконання умов Договору від 12 жовтня 2019 року, відповідачем Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на підставі страхового акту № ВЗК 0511527 від 05.03.2020 року ОСОБА_1 було виплачено суму страхового відшкодування у межах ліміту по АПД 150 євро (поліс М), що відповідно до офіційного курсу НБУ складає 4155,70 гривень. Дана обставина підтверджується платіжним дорученням № 13323 від 17.03. 2020 року.

Відповідно до п.1.1. Міжнародного договору добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном предметом Договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону,пов`язані з життям,здоров`ям застрахованої особи під час здійснення Застрахованою особою закордонної подорожі (поїздки). Майнові інтереси, що є предметом Договору страхування, пов`язані із витратами на медичні та додаткові послуги Застрахованої особи, необхідність в яких виникає внаслідок настання страхового випадку, до яких відносяться витрати, визначені відповідною Програмою страхування з урахуванням умов Договору.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що програма страхування медичних витрат М (мінімальна) включає в себе такий перелік послуг:

1.3.1 витрати на лікування це витрати, що виникли при наданні екстреної медичної допомоги Застрахованій особі, і включають в себе надання екстреної амбулаторної або екстреної стаціонарної допомоги в медичному закладі або дипломованим лікарем в обсязі однієї консультації лікаря. Ліміти страхових виплат за цим договором за даною програмою становлять:

1.3.1.1. ліміт відповідальності Страховика на надання екстреної амбулаторної допомоги, в тому числі послуги виїзної бригади швидкої допомоги становить 150 євро;

1.3.1.2. ліміт відповідальності Страховика на надання стаціонарної допомоги становить 500 євро.

Судом встановлено, що страховим випадком було надання екстреної стаціонарної медичної допомоги ОСОБА_1 17 лютого 2020 року у академічно-університетській клініці університетів Майнц та Гейдельберг у місті Кайзерслаутерн, що підтверджується виписним епікризом (а.с. 22).

Пунктом 1.8 Договору визначено порядок і умови здійснення страхової виплати, зокрема при настанні страхового випадку Страховик в межах страхової суми та/або лімітів відповідальності, що встановлені в договорі страхування, відшкодовують витрати, зазначені у Договорі страхування, як такі, що відшкодовуються: надані застрахованій особі провайдером медичних послуг послуги згідно з наданим рахунком чи іншим платіжно-розрахунковим документом.

Витрати на лікування ОСОБА_1 академічно-університетській клініці університетів Майнц та Гейдельберг у місті Кайзерслаутерн підтверджені кінцевим рахунком від 18.02.2020 року, та склали 984,92 євро.

Таким чином, ліміт відповідальності товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» перед ОСОБА_1 за умовами Договору у разі надання стаціонарної допомоги становить 500 євро.

Позивачем надані оригінали медичних висновків, але страхова компанія не прийняла їх до уваги, хоча Договором чітко встановлено ліміт відповідальності страховика у разі надання застрахованій особі стаціонарної допомоги.

На підтвердження настання страхового випадку позивачем до суду надано наступні документи: нотаріально засвідчену копію перекладу медичного рахунку та висновок за стаціонарне лікування у клініці.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 не в повному обсязі була виплачена сума страхового відшкодування, та невиплачена сума страхового відшкодування у розмірі 350 євро, повинна відшкодовуватись позивачу, як понесені та документально підтверджені збитки.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень ст.ст. 901,979 ЦК України, ст.ст. 1, 16 Закону України «Про страхування», договір страхування як письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору, за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Суд зазначає, що для отримання відповідних пільг, ключовим є встановлення статусу споживача у спірних правовідносинах. За своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг, тому на спірні правовідносини сторін поширює свою дію Закон України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, позивач як страхувальник, споживач відповідних послуг вправі пред`явити позов на захист свого права до суду за своїм вибором, зокрема за місцем свого проживання.

Статтею 988 ЦК України, передбачено, що страховик зобов`язаний:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові;

3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.

Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

З вищенаведеного слідує, що подія, яка відбулася, є страховим випадком, з якого виник обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування в повному обсязі, офіційно перекладені документи академічно-університетської клініки університетів Майнц та Гейдельберг у місті Кайзерслаутерн в м.Бонн, зокрема, виписний епікриз та та кінцевий рахунок, підтверджують факт госпіталізації позивача і проходження ним саме стаціонарного лікування в період з 17.02.2020 року по 17.02.2020 року.

Покликання відповідача на ту обставину, що у лікарському заключенні вказаний вид лікування «стаціонарне», однак фактично відбулось амбулаторне, судом до уваги не береться, оскільки відповідач не є кваліфікованим спеціалістом в даній сфері і його твердження є власним тлумаченням обставин, які мали місце. Такі твердження страховика не відповідають дійсним обставинам, той факт, що позивач перебував саме на стаціонарному лікування підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи.

Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, та її право на страхову виплату за договором добровільного страхування.

Виходячи зі змісту вищевказаного, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Тлумачення умов укладеного сторонами договору страхування дає підстави для висновку, що причиною виплати страхового відшкодування не в повному обсязі є, зокрема незгода страховика з видом лікування, на якому перебував позивач. Позивач надав відповідачу усі належні документи, що підтверджували факт настання страхового випадку, які є достатніми для здійснення страхової виплати в межах ліміту, встановленого Договором.

Слід також враховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Зокрема, надана позивачем довідка про проходження саме, стаціонарного лікування у клініці, не є підставою для відшкодування страхової виплати в межах ліміту за амбулаторне лікування.

Відповідно до статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» не надано доказів про наявність підстав, за яких він мав право здійснити виплату страхового відшкодування саме за амбулаторне, а не стаціонарне лікування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування»страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 629 ЦК України, визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з урахування тієї обставини, що страховою компанією позивачу було виплачено суму страхового відшкодування 150 євро, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення невиплаченого в повному обсязі страхового відшкодування в межах ліміту за стаціонарне лікування, в розмірі 350 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 02 грудня 2020 року складає 11 975 гривень 50 копійок.

Також суд не бере до уваги показання свідка надані у судовому засіданні, з приводу того, що страховою компанією позивачу не було запропоновано інших умов страхування за договором, адже підписуючи договір позивач погодився з усіма умовами, які були йому запропоновані. Позивач не був позбавлений можливості укласти договір страхування з іншою страховою компанією, якщо не погоджувався на запропоновані умови.

Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що дана вимога не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд враховує, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні.

Належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань через не виплату страхового відшкодування у передбаченому законом порядку суду не надав.

Саме по собі зазначення у позові та в ході розгляду справи в судовому засіданні, про заподіяння моральної шкоди, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивача, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надав доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування заподіяної їй відповідачем моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Що стосується вимог позивача про стягнення на користь позивача витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: переклад документів, понесені судові витрати по сплаті судового збору, в цій частині суд вважає вимоги обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, серед іншого пов`язані із залученням перекладачів.

З матеріалів справи вбачається, що переклад документів замовлений позивачем та наданий суду з метою доведення своєї позиції, та понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Тобто позивач вимушено поніс витрати, які пов`язанні з розглядом справи, обґрунтовує їх оплату квитанцією та рахунком, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 45,46).

Згідно квитанції від 29 липня 2020 року позивачем ОСОБА_1 за послугу з письмового перекладу документів сплачено 1900 гривень, а тому ця сума підлягає до стягнення з відповідача.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1 вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 передбачено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, відмови від позову на позивача.

При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 гривень, а тому з врахуванням розміру задоволених позовних вимог ( 39,47 %), з відповідача слід стягнути в користь позивача 331,86 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, ст. 11, 26, 526, 628, 638, 634,639,979,988,991 ЦК України, ст. 1, 16,20 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

У Х ВА Л И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про захист прав споживача на отримання страхового відшкодування, стягнення невиплаченої страхової виплати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зтовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 11 975 ( одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 331( триста тридцять одна) гривень 86 копійок та 1900 (одна тисяча дев`ятсот) гривень понесених витрат на оплату послуг перекладача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ;РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського,96; ).

Дата складення повного тексту рішення - 11 грудня 2020 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк