Справа № 656/710/20
Номер провадження 2/656/189/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2020 року Іванівський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Ковальчук Т.М.
за участі секретаря Костенко Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Херсонської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному об`ємі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.56).
Відповідач ОСОБА_1 на розгляд справи двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, відзив на позов не подавав (а.с.66,70).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України.
Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 09 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерціний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 , укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.13, 46-47).
За змістом анкети заяви вбачається, що позичальник надав Банку інформацію про себе, підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у «ПиватБанку», що підтверджено підписом у вказаній заяві. Згідно змісту вказаної анкети-заяви, позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, погоджується із ними.
Правильність і достовірність інформації, які ідентифікують позичальника перевірена уповноваженою особою кредитора при відкритті рахунку і випуску кредитної картки позичальнику (а.с.13).
За умовами цього договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 4000 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.11).
Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 отримав кілька кредитних карток, останню з яких за № НОМЕР_1 , відкриту 13 жовтня 2014 року, зі строком дії до вересня 2018 року (а.с.12).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У підписаній сторонами заяві-анкеті позичальника від 09 квітня 2013 року не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами, розмір кредиту, неустойка, а також інші витрати позичальника за надані банком послуги. Крім того, вказана заява не містить умов договору щодо тарифів банківських послуг.
Звертаючись до суду із вимогою про стягнення кредитної заборгованості, позивач просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також нараховану неустойку у вигляді пені за прострочене зобов`язання. При цьому суд вважає, що фактично вимога позивача стосується і стягнення процентів, не зважаючи на відсутність їх як складової заборгованості, оскільки про це детально йде посилання у позові (так зване договірне списання), а також враховуючи дані розрахунку заборгованості та банківської виписки за вказаними кредитними картками. Так, у розрахунку заборгованості наявна графа "відсотки погашені за рахунок кредиту", в якій зазначені платежі у кількості 15 платежів з 09.07.2015р по 01.09.2016р на загальну суму 2344,85грн (а.с.8). Банківські виписки також містять вказані погашені проценти за рахунок кредиту на вказану суму 2344,85грн в зазначений період.
Проте, як встановлено судом, матеріали справи не містять належного підтвердження, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитним коштами та встановлювали розмір процентів, неустойки, які відповідач зобов`язаний сплатити у випадку прострочення грошового зобов`язання.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.04.2013 р. шляхом підписання заяви-анкети.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, як більш слабкої сторони, враховуючи, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, який фактично сторонами не визначений.
У зв`язку з вище викладеним, суд прийшов до висновку про те, що без наданих підтверджень про конкретні погоджені з відповідачем Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та встановлений розмір процентів, пені, які відповідач зобов`язаний сплатити у випадку прострочення грошового зобов`язання, надані банком Витяг з Тарифів, який містить умови чотирьох видів кредитних карт «Універсальна», і не підтверджує, за якою із них укладено договір та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 4963,09 грн., суд дійшов таких висновків.
У відповідності до вимог ч. 2ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Таким чином, кредитор (позивач) має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником (відповідачем) обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що позичальник користувався кредитним лімітом в розмірі 4000,00 грн., здійснюючи різні банківські операції, як зняття коштів так і їх повернення (а.с.48-51).
Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків заборгованості за договором б/н від 09.04.2013 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , позичальником всього сплачено на погашення заборгованості 2378,00 грн, розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту складає 4963,09 грн, а сума погашених процентів за рахунок кредиту складає 2344,85 грн. Тобто, фактично на вказану суму (2344,85грн) було збільшено розмір кредитної заборгованості.
Отже, враховуючи, що розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту складає 4963,09 грн, а сума погашених процентів за рахунок кредиту становить 2344,84 грн, розмір яких включено до тіла кредиту, слід дійти висновку, що за відсутності останніх заборгованість за простроченим тілом кредиту складала б - 2618,24 грн (4963,09-2344,84=2618,24).
Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача ОСОБА_1 на користь банку суми непогашеного простроченого тіла кредиту в розмірі 240,24 грн. ( 2618,24-2378=240,24).
Крім того, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту та пені, стягнути 1710,64 грн заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.
Позивач, обгрунтовуючи право зазначеної вимоги посилався на п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг із змінами від 01.04.2019 року, відповідно до якого в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: - 86,4% - для картки "Універсальна"; - 84,0% - для картки "Універсальна голд".
При цьому, матеріали справи не містять обгрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит.
Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №б/н від 09.04.2013 року щодо своєчасності повернення кредиту не виконував, то є підстави для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 240,24 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжного доручення №PROM0B1ZQO від 30.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн. (а.с.1).
Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на загальну суму 240,24 грн, що складає 0,28% від позовних вимог, тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку складає 5,88 грн. /2102,00 грн. х 0,28% : 100% = 5,88/.
Керуючись ст.ст. 11, 207, 526, 530, 626, 628,633,634,638, 1054, 1955 ЦК України, ст.ст.141,263-265 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Відповідач, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2020 року.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Т.М. Ковальчук