ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6265/20 Справа № 206/344/20 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк ПРИВАТБАНК

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідно до підписаної 02.04.2018 року заяви № б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором, а саме повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.12.2019 має заборгованість у розмірі 18223,01 грн., яка складається з наступного: 12994,29 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 925,11 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 2959,66 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 843,95 грн. штраф (процентна складова). Вказані суми АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача на свою користь (а.с. 1-5).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с.64-67).

В апеляційній скарзі АТ КБ ПРИВАТБАНК посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду 1 інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.69-74).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції, виходив з того, з наданих позивачем матеріалів справи не встановлено надання відповідачем належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання зі сплати неустойки (пені та штрафу) в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Однак, із вказаним висновком суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає не в повній мірі.

Як вбачається із матеріалів справи, 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої отримав кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом (а.с.9).

Також відповідачем було підписано довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якій Відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки, а саме:

1. тип кредиту;

2. суму ліміту;

3. строк договору та строк кредитування;

4. спосіб та строк надання кредиту;

5. процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду;

6. тип процентної ставки;

7. платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця,

8. орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача;

9. реальна річна процентна ставка:

10. порядок повернення кредиту;

11. наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі:

12. розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою:

13. процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та ін. ( а.с.77-80).

Банк виконав вимоги кредитного договору і надав відповідачу кредитні кошти, які визначені у договорі, що не спростовано відповідачем.

Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та у нього перед позивачем станом на 08.12.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 18 223,01 грн. та складається з: 12 994,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 925,11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2959,66 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 843,95 грн. - штраф ( процентна складова) (а.с.6-8).

Відповідно до довідки наданої АТ КБ ПриватБанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 вбачається, що 02.04.2018 року відбувся старт карткового рахунку, картка № НОМЕР_1 , періодично відбувалася зміна кредитного ліміту та 20.08.2018 року ліміт було збільшено до 2500,00 грн (а.с.44), якими відповідач, згідно витягу з рахунку щодо руху коштів по кредитному договору фактично користувався (а.с.46-48).

Відповідно до довідки наданої АТ КБ ПриватБанк про надання кредитних карток згідно укладеного кредитного договору б/н від 02.04.2018 року, вбачається, що відповідачу була видана картка № НОМЕР_1 , яка згодом перевипускалася, остання картка за №3011415 видана з терміном дії 07/22 (а.с.45).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, із зазначеної довідки про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), яка підписана відповідачем, вбачається, що сторони погодили розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредиту та відповідальності у вигляді неустойки (пені та штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми.

З витягу з рахунку щодо руху коштів по кредитному договору вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредитну картку, користувався нею (знімав кошти у банкоматах, розраховувався за покупки в магазинах, а також частково сплачував заборгованість) (а.с.46-48).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

Банківська виписка мас статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

У постанові НБУ № 705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо».

Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості графа Тіло кредиту на звітну дату) та простроченої (графа тіло кредиту прострочене на звітну дату).

Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

Таким чином, - основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та у нього перед позивачем станом на 08.12.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 18 223,01 грн. та складається з: 12 994,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 925,11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2959,66 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 843,95 грн. - штраф ( процентна складова) (а.с.6-8).

Також колегія суддів зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02.04.2018 року, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

При цьому, відповідач не спростував факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, отже, не заперечував факт укладення кредитного договору, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

За змістом ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов`язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України, навіть після реалізації автомобіля на виконання рішення суду про звернення стягнення.

Колегія суддів, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками та штраф (фіксована частина та процентна складова) підлягають задоволенню, оскільки такі відсотки та неустойка погоджена сторонами, а тому на користь позивач слід стягнути суму 15 263,35 грн., яка складається з: 12 994,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 925,11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 500.00 грн.- штраф (фіксована частина) та 843,95 грн.- штраф (процентна складова).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині суми заборгованості за відсотками на прострочений кредит посилається на ст. 625 ЦК України.

За частиною 1 статті 1048, частиною 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Матеріалами справи встановлено, що кредитний договір від 02.04.2018 року не містить строку та порядку погашення кредитної заборгованості.

Вказане унеможливлює встановлення факту порушення ОСОБА_2 строку повернення боргу, доказів пред`явлення відповідачу вимог про повернення кредиту до моменту звернення з цим позовом до суду позивачем не надано.

А тому, відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2 відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України, у розмірі 2959,66 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно сумі задоволених вимог в розмірі 4 401,51 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк ПРИВАТБАНК задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (ЄДРОП 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 02.04.2018 року, яка станом на 08.12.2019 року становить 15 263,35 грн. та складається з: 12 994,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 925,11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 500.00 грн.- штраф (фіксована частина) та 843,95 грн.- штраф (процентна складова).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (ЄДРОП 14360570) судові витрати у розмірі 4 401,51 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: