Справа № 137/1243/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"14" грудня 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2020 позивач у справі ОСОБА_1 звернулась до Літинського районного суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що у 2010 році вона уклала шлюб із відповідачем, від котрого у них наробилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка зазначає, що даний шлюб було розірвано у 2018 році. Оскільки відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частку всіх доходів відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до їх повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася подавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить: розглянути справу у її відсутність; позов підтримала; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 26).

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання повторно не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання (а.с. 25, 27-28).

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10.05.2018 (а.с. 5) розірвано шлюб між сторонами. Рішення набуло законної сили 19.06.2018. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7) батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Довідкою виконавчого комітету Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 832 від 14.09.2020 (а.с. 8) зазначається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають спільно із ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, дружини, непрацездатних батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 84, 180-184, 191 СК України, ст. ст. 13, 19, 76-82 141, 247, 258-260, 280-282 ЦПК України, п. 15, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 23.10.2010 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 18.09.2020.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , на користь держави Україна судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя : Гопкін П. В.