справа № 631/870/19
провадження № 2/631/230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т.М.,

за участі секретаря судового засідання М`ячиної Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24 вересня 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син, ОСОБА_4 .

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Відповідно до виконавчого листа, виданого 12 грудня 2012 року на підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 21 листопада 2012 року по справі №2/2028/783/12, з ОСОБА_2 на користь позивача по справі було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін по справі народилась друга дитина - ОСОБА_3 . Діти проживають разом з позивачем, у зв`язку з чим було вирішено питання щодо звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 02 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 18 листопада 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

11 грудня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, що був зареєстрований за вхідним № 8762/19 - вх., відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю. У своєму відзиві ОСОБА_2 посилається на те, що їх спільна з позивачем дитина - ОСОБА_3 , від народження та до цього часу, зареєстрована та проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , а отже знаходиться на повному його утриманні. Крім того, як зазначив відповідач, він постійно, починаючи з 22 липня 2019 року, здійснює перерахування грошових коштів зі своєї банківської картки на банківську картку позивача, на утримання їх спільної дитини, на підтвердження чого надав копії відповідних платіжних доручень. Також, ОСОБА_2 звернув увагу суду на те, що з нього вже стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до наданої заяви, що була зареєстрована за вхідним № 132/20-вх від 13 січня 2020 року, позивач просила зменшити заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки з 1/3 частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача на місяць, розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, через канцелярію суду надав заяву, зареєстровану за вхідним № 134/20-вх від 13 січня 2020 року, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та зазначив, що заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки вже сплачує аліменти на утримання їх старшого з позивачем сина - ОСОБА_4 , проте згоден на стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до положень частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, частина 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2010 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 20 квітня 2011 року, актовий запис № 58.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 15 квітня 2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до виконавчого листа, виданого 12 грудня 2012 року на підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 21 листопада 2012 року по справі №2/2028/783/12, з ОСОБА_2 на користь позивача по справі - ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін по справі народилась друга дитина - ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13 грудня 2017 року, актовий запис № 74.

Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 04 - 05 - 22/693 від 28 серпня 2019 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області з`ясовано, що громадянка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до складу її сім?ї входять діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із наданих відповідачем по справі платіжних доручень, ОСОБА_2 перераховуються кошти позивачу ОСОБА_1 на утримання як старшої дитини, ОСОБА_4 , так і меншої дитини - ОСОБА_3 , тобто відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей.

Вирішуючи даний спір суд виходить з приписів частини 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України, якими чітко визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями статті 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Імперативними припасами частин 1 та 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на вище викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільні діти сторін: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із позивачем, згідно рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 21 листопада 2012 року відповідач сплачує аліменти на утримання старшої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, позивач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи положення частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 29 серпня 2019 року.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями частин 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08 листопада 2011 року, який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 3 зазначеного вище Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

Так, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (частина 1 абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Із даним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду у 2019 році.

Відповідно до абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VIII від 23 листопада 2018 року, з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1921 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Проте, враховуючи положення пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», які передбачають, що у справах про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору, судові витрати слід покласти на відповідача.

З огляду на вище викладене, керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 7, 180, 181- 183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 82, 128, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , суму судового зборуу розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок у дохід держави.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення суду підлягає негайному виконанню.

В іншій часині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Нововодолазький районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний тест рішення складений та підписаний 17 січня 2020 року.

Суддя: Т. М. Трояновська