Ухвала

Іменем України

15 січня 2020 року

місто Київ

справа № 522/2710/17

провадження № 61-21109св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Воробйової І. А., Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відмову від позову та закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання виконаним, визнання припиненими кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки у зв`язку з виконанням основного зобов`язання,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання зобов`язання виконаним, визнання припиненими кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Позивач на обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 26 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), та нею укладено кредитний договір № 16к-372. Відповідно до зазначеного договору позивачу надані кредитні ресурси на загальну суму 50 000, 00 дол. США, з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14, 49 % річних, які позивач зобов`язалася повернути у строк до 26 вересня 2028 року. На забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами 26 вересня 2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А. М., зареєстрований у реєстрі за № 2659, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку відповідачу квартиру АДРЕСА_1 . Також на забезпечення виконання зобов`язань 26 вересня 2008 року між сторонами та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1672/08, відповідно до умов якого третя особа виступив поручителем за кредитом. 31 січня 2013 року між сторонами укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, якою внесені зміни до пунктів 3.2, 4.3 та 7.8 кредитного договору та доповнено його пунктами 6.3 та 7.10 На виконання додаткової угоди банк зобов`язаний був припинити зобов`язання, проте заперечує факт своєчасного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано виконаними належним чином та у повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - АТ «Банк «Фінанси та Кредит», банк) за кредитним договором від 26 вересня 2008 року № 16к-372 з додатковою угодою від 31 січня 2013 року № 1 та додатковою угодою від 20 листопада 2014 року № 2, укладеними між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Визнано припиненим кредитний договір від 26 вересня 2008 року № 16к-372 з додатковою угодою від 31 січня 2013 року № 1 та додатковою угодою від 20 листопада 2014 року № 2, укладеними між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобов`язань за кредитним договором від 26 вересня 2008 року № 16к-372 у повному обсязі.

Визнано припиненим іпотечний договір від 26 вересня 2008 року, укладений між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А. М., зареєстрований в реєстрі за № 2659, у зв`язку з припиненням кредитного договору від 26 вересня 2008 року № 16к-372. Виключено з державного реєстру іпотек запис про обтяження квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , та знято заборону на відчуження зазначеного майна й виключено з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження цього майна.

Визнано припиненими договір поруки від 26 вересня 2008 року № 1672/08 з додатковою угодою від 20 листопада 2014 року № 1, укладені між АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з припиненням кредитного договору від 26 вересня 2008 року № 16к-372.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову відмовлено.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, просила скасувати рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у позові, зазначив, що в матеріалах справи відсутні квитанції про внесення всіх платежів за договором. Проте зазначене не відповідає дійсності, оскільки суду надано усі квитанції, що підтверджують виконання позивачем умов договору, зокрема, додаткових угод. Заявник вважає, що банк отримав усі кошти на погашення отриманого позивачем кредиту, не поніс збитків, його майнові інтереси не порушено. Щодо строків оплати періодичних платежів заявник зазначає, що під час здійснення їх оплати банк не висловлював претензій щодо несвоєчасності їх оплати. Також вважає неправильними висновки суду апеляційної інстанції про наявність порушень умов договору щодо виконання зобов`язань не у валюті договору, долар США, а гривневому еквіваленті. Вважає, що виконання зобов`язання за договором у національній валюті України, гривні, не є порушенням та відповідає вимогам закону. Щодо визнання судом апеляційної інстанції додаткової угоди від 20 листопада 2014 року № 2 нікчемною, заявник вважає, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі вимог апеляційної скарги. Разом з цим вважає, що тимчасову адміністрацію у банку запроваджено 17 вересня 2015 року за 1 рік 1 місяць 17 днів до початку виконання позивачем своїх зобов`язань за додатковою угодою до кредитного договору.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1

09 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позовних вимог, в якій просить прийняти її відмову від позову, визнати нечинними рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цивільній справі № 522/2710/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання виконаним, визнання припиненими кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Відповідно до листа від 18 грудня 2019 року та 08 січня 2020 року ОСОБА_1 підтвердила свій намір відмовитися від позову, зазначила, що їй відомі та зрозумілі наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі, які передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи, що позивач подала заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі ОСОБА_1 відомі та зрозумілі, така заява підлягає задоволенню, провадження у справі закриттю, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2017 року та постанова Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року підлягають визнанню нечинними.

Керуючись статтями 206, 400, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання виконаним, визнання припиненими кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Визнати нечинними рішення Приморського районногосуду м. Одеси від 31 серпня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року.

Закрити провадження у цивільній справі № 522/2710/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання виконаним, визнання припиненими кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

З моменту постановлення ухвали судом касаційної інстанції визнані нечинними рішення судів першої та апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді І. А. Воробйова

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик