Справа № 189/171/20
02.07.2020 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г.,
учасники справи:
представник позивачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про позбавлення батьківських прав, а саме, просила позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачка ОСОБА_1 , в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила суду, що після того, як відповідач забрав її з дитиною з пологового будинку разом вони фактично не проживали, з дня народження дитини відповідач не цікавився ані здоров`ям, ані питаннями утримання дитини, після народження її не бачив, жодної фінансової допомоги на утримання дитини не надавав. Також пояснила, що уклала шлюб з ОСОБА_5 , з яким вже має спільну дитину, живуть добре, чоловік піклується про обох дітей, чоловік бажає всиновити її першу дитину.
Представник позивачки ОСОБА_2 підтримав позов, просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому, наголосивши на тому, що відповідач самоусунувся від утримання та виховання дитини, жодним чином не цікавиться її життям, не спілкується, не сплачує аліментів, тоді як нинішній чоловік позивачки бажає усиновити дитину, дбає про неї, утримує та виховує.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Павлоградської міської ради, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. При розгляді справи просить прийняти рішення виключно в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судове засідання не з`явився відповідач, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв та клопотань не надавав.
На адресу проживання відповідача ( АДРЕСА_2 ) неодноразово направлялися судові повістки, яка повернулися до суду не отримані, з приміткою пошти «не проживає».
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.
У зв`язку з наведеним, суд повідомив відповідача, фактичне місце проживання якого невідоме, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Покровського районного суду Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області 27.08.2014 року, актовий запис №125 (копія свідоцтва серія НОМЕР_1 , а. с. 6).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23.10.2015 року у справі №315/1002/15-ц (рішення а.с.7-8).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 21.02.2017 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 21.02.2017 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (свідоцтво серії НОМЕР_2 , а.с.9).
Відповідно до акту Квартального комітету №4 м. Павлоград у складі голови Квартального комітету №4 міста Павлограда Дніпропетровської області Куц О.М., комісії: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 дійсно проживає ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_4 (акт, а. с. 10).
Згідно інформаційної довідки закладу дошкільної освіти №47 «Журавонька» №44 від 10.10.2019 року, щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що дитина відвідує заклад дошкільної освіти №47 «Журавонька» з вересня 2016 року. Мама, ОСОБА_1 піклується та цікавиться життям дитини. Відвідує батьківські збори, ранки в дитячому садку. Відгукується на прохання вихователів і адміністрації закладу. Мама своєчасно приводить та забирає доньку з дитячого садочку. Дитина завжди доглянута та охайна. Сім`я не викликала занепокоєння у вихователів. Адміністрація закладу жодних відомостей про батька не має. Зі слів матері батько участі у вихованні доньки не приймає (довідка, а.с.11).
З довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» №826 від 10.10.2019 року встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігається в амбулаторії ЗПСМ №9 КНП «ЦПМСД м. Павлограда» з 2015 року та по цей час, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом періоду спостереження, дитина неодноразово хворіла на ГРВІ, регулярно оглядається лікарем, прищеплена за віком. На прийом до лікаря - педіатра дівчинка приходить у супроводі матері. Мати відповідально ставиться до лікування доньки, завжди вчасно відвідує лікаря, приводить дитину на планові щеплення. Дитина доглянута, стан задовільний. (довідка, а.с.12).
За висновком органу опіки та піклування Павлоградської міської ради від 04.02.2020 року, діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (висновок, а. с. 15-16).
Даний висновок мотивується тим, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків, має заборгованість по платі аліментів, також враховано думку ОСОБА_3 , який в телефонному режимі повідомив, що у разі відмови колишньої дружини від аліментів він згоден на позбавлення батьківських прав. (висновок, а. с. 15-16).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Судом достеменно встановлено, що відповідач постійно та злісно ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально її не утримує, не створив належних умов для її проживання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до неї та до її внутрішнього світу. Вихованням та утриманням дитини в повному обсязі займається мати дитини ОСОБА_1 .

Суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки.

Вважаючи доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками на підставі з`ясованих у справі обставин, а також враховуючи, що ставлення відповідача до дитини суперечить основним засадам прав та обов`язків батьків з виховання та розвитку дітей їх інтересам, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України і стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., сплачений останньою при подачі позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,150,157,164,171 Сімейного кодексу України, ст. ст.12,15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з відповідача, ОСОБА_3 , на користь позивачки, ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 08 липня 2020 року.

Суддя О.В. Чорна