КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №382/622/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2051/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В. із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Яготинської міської ради Київської області, приватного підприємства «Аршин» в особі Галаса Сергія Васильовича, треті особи: ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування державних актів,

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із названим позовом, де з проведеними змінами та уточненнями просила визнати недійними та скасувати державні акти, серії ЯЖ №683515 та ЯЖ №683516 від 16 жовтня 2008 року, на право власності на земельні ділянки, виданих на підставі рішення Яготинської міської ради від 19 червня 2008 року №1031-16-V, площею 0,1000 га та 0,0992 га, відповідно, на ім`я ОСОБА_1 та скасувати рішення Яготинської міської ради від 19 червня 2008 року №1031-16-V про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки та передачу їх безоплатно у власність ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 9 листопада 1993 року їй було виділено земельну ділянку, площею 0,06 га, що розташована по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів їй було надано дозвіл та розпочато будівництво двоповерхового будинку, жилою площею 80 кв.м., загальною площею 120 кв.м., що підтверджується договором на будівництво жилого будинку на правах приватної власності від 14 листопада 1995 року.

На даний час, у зв`язку з наміром одержання правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, постало питання здійснення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку на якій розташований будинок по АДРЕСА_2 , яка перебуває постійному користуванні позивача.

8 жовтня 2015 року рішенням Яготинської міської ради Київської області №3285-62-VI було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ), площею 0,06 га, для передачі у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, виготовлення технічної документації на земельну ділянку стало неможливим через наявну помилку в межах суміжних земельних ділянок, належних на праві власності відповідачці.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнані недійними та скасовані державні акти, серії ЯЖ №683515 та ЯЖ №683516 від 16 жовтня 2008 року, на право власності на земельні ділянки,виданих на підставі рішення Яготинської міської ради від 19 червня 2008 року №1031-16-V, площею 0,1000 га та 0,0992 га, відповідно, виданих на ім`я ОСОБА_1 та скасовано рішення Яготинської міської ради від 19 червня 2008 року №1031-16-V про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки та передачу їх безоплатно у власність ОСОБА_1 .

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що позивачем надано безспірні докази в обґрунтування позовних вимог, а зауваження відповідачів не спростовують встановлених судом обставин справи, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Згідно з положеннями ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Рішенням виконавчого комітету Яготинської міської Ради народних депутатів від 9 листопада 1993 року ОСОБА_2 було виділено із вільного держземфонду земельну ділянку, площею 0,06 га, що розташована по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку.

До того ж, згідно рішення виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво двохповерхового будинку, жилою площею 80 кв.м., загальною площею 120 кв.м.

14 листопада 1995 року представником проектно-виробничого архітектурно- планувального бюро було встановлено межі вказаної земельної ділянки в натурі та складено відповідний акт, а також відділом архітектури та будівництва було розроблено будівельний паспорт на забудову спірної земельної ділянки.

Вказана земельна ділянка у позивачки не вилучалась, тобто право користування не припинялось.

На підставі рішення Яготинської міської ради від 19.06.2008 року відповідачка ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, площею 0,1000 га та 0,0992 га, що розташовані в АДРЕСА_2 а та призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується відповідними державними актами.

Проте, при проведенні робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_2 при камеральній обробці земельних ділянок,суміжних з ОСОБА_2 , була виявлена помилка в межах земельних ділянок з сусідкою - ОСОБА_1 , земельні ділянки якої розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В зв`язку з наявними помилками в місці розташування меж між земельною ділянкою ОСОБА_2 та земельною ділянкою відповідачки ОСОБА_1 , допущеними землевпорядною організацією ПП "Аршин", невірно визначені межі земельних ділянок, виділених ОСОБА_1 та суміжна межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить на відстані близько 2 метрів від будинку ОСОБА_2 , що значно звужує площу її земельної ділянки, робить неможливим існуючий заїзд до земельної ділянки ОСОБА_2 , а також позбавляє її можливості оформити право власності на її земельну ділянку, що порушує її права як користувача земельної ділянки, а також перешкоджає оформленню права власності на земельну ділянку, в зв`язку з чим, суд вважає, що в силу ст.ст. 21, 116, 125, 141, 155, 158 ЗК України позов підлягає до задоволення.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційний перегляд справи здійснюється повторно на підставі ухвалиВерховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року, якою постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2019 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ( а.с. 209-215 т. 2 ).

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Яготинської міської ради Київської області від 21 листопада 2006 року №211-05-V надано відповідачці дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1000 га та 0,1000 га, відповідно, що по АДРЕСА_2 ( а.с. 53 т. 1 ).

14 лютого 2007 року ОСОБА_1 а звернулась із заявою до ПП «Аршин» про виконання робіт по розробці землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності згідно зазначеного рішення та погодила з виконавцем завдання на виконання робіт ( а.с. 52, 54 зв. т. 1 ).

26 червня 2007 року Приватне підприємство «Аршин» виготовило проект землеустрою відповідно до завдання, який був погоджений в установленному законом порядку ( а.с. 46-72, 92-115 т. 1 ).

При цьому, ОСОБА_2 підписала акт встановлення ( відновлення ) та погодження меж земельної ділянки у натурі ( на місцевості ) і передачу на зберігання межових знаків ОСОБА_1 ( а.с. 105 т. 1 ).

Не заперечувала вона дану обставину і в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги.

Пізніше, ОСОБА_1 на підставі рішення Яготинської міської ради Київської області від 19 червня 2008 року №1031-16-V було надано у власність земельні ділянки, площею 0,1000 га та 0,0992 га, відповідно, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства на підставі якого 16 жовтня 2008 року їй були видані державні акти на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ №683515 та ЯЖ №683516 ( а.с. 6, 7 т. 1 ).

З огляду на наведене та на переконання апеляційного суду, місцевий суд помилково прийшов до висновку про те, що межа суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 заходить в глибину території земельної ділянки ОСОБА_2 та не відповідає місцю розташування дійсної межі між суміжними ділянками.

Відтак, судом другої інстанції не встановлено порушень норм земельного законодавства Яготинською міською радою Київської області під час прийняття рішення про виділення земельних ділянок відповідачці та затвердження технічної документації з землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки які було виділено ОСОБА_1 .

При цьому, надані позивачем докази по справі, зокрема, плани, акт, виписка з протоколу, рішення, довідки, договір, ( а.с. 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 75, 174 ), пояснення свідків по справі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , на переконання апеляційного суду, не спростовують його ( суду ) висновків щодо відсутності порушень права користування земельною ділянкою, належною позивачці на підставі рішення Яготинської міської ради Київської області від 09 листопада 1993 року при наданні земельних ділянок ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження у суді другої інстанції, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст.ст. 376 ЦПК України та ст. 158 ЗК України за їх необґрунтованістю та недоведеністю.

У відповідності ж до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 2 442 грн. ( а.с. 135 т. 2 ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Яготинської міської ради Київської області, приватного підприємства «Аршин» в особі Галаса Сергія Васильовича, треті особи: ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування державних актів скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_2 без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 442 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

С.В. Лівінський