П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М., із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року, ухвалене в приміщенні того ж суду о 8 год. 30 хв. (повний текст судового рішення складено 25.10.2019 року) у складі судді Мельничука О.В. у цивільній справі (єдиний унікальний номер 484/5063/18, номер провадження 22-ц/812/99/20) за позовом Кредитної спілки «Антея» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 2022,54 грн. за кредитним договором № 013/КФ-13/108 від 20.08.2013 року та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані наступним. 20 серпня 2013 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 013/КФ-13/108, відповідно до якого КС «Антея» надала кредит в розмірі 6500 грн. під 72% річних строком до 20.08.2014 року. Згідно п.3.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках з дня надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно п. 3.3 вказаного кредитного договору прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитором. Відповідно до п.8.1 кредитного договору договір набирає чинності в момент підписання сторонами та діє до повного виконання всіх його умов сторонами.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору у разі непогашення основного боргу за кредитним договором на нього продовжують нараховуватись відсотки.

В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по вказаному кредитному договору позивач у лютому 2016 року звернувся з позовом до суду і 11.03.2016 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було винесено рішення про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості, яка утворилася на 09.02.2016 року у сумі 4183,26 грн. із яких 1991,25 грн. - основний борг, 2192,01 грн. - відсотки.

У період з 11.03.2016 року по 21.07.2017 року ОСОБА_2 відмовилась добровільно виконати рішення суду, то рішення виконувалось примусово і тому в період з 10.02.2016 року по 13.07.2017 року на непогашену суму заборгованості з основного боргу нараховувались відсотки, які склали 2022,54 грн.(а.с. 1-3).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Антея» заборгованість за відсотками в сумі 2022,54 грн. за кредитним договором № 013/КФ-13/108 від 20.08.2013 року, а також 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивач має право на отримання процентів від відповідачки за весь час користування чужими грошовими коштами. Заборгованість за договором відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.03.2016 року погашена 12.07.2017 року, тому позивач має право на отримання відсотків за період з 09.02.2016 року по 12.07.2017 року (а.с. 72-73).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що КС «Антея» вже реалізувала своє право на стягнення кредитної заборгованості і після настання строку погашення кредиту у повному обсязі, внаслідок звернення до суду з позовом про стягнення всієї заборгованості, у позивача відсутні правові підстави нараховувати проценти за кредитом. Тому, на її думку, позов задоволенню не підлягає (а.с.76-77).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарга, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає наведеним вимогам.

Встановлено, що 20 серпня 2013 року сторони по справі уклали між собою кредитний договір № 013/КФ-13/108, відповідно до якого відповідачка отримала від позивача в кредит на споживчі цілі 6500 гривен на 12 місяців з 20 серпня 2013 року по 20 серпня 2014 року, які зобов`язалася повернути зі сплатою відсотків у розмірі 72% річних від суми кредиту

Відповідно до графіку повернення кредиту та сплату відсотків відповідачка мала здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 20 числа кожного місяця кошти у сумі 776,00 грн. (останній місяць 768,96 грн.)(щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили строк дії кредитного договору, порядок і строки виконання зобов`язання (а.с. 5-7).

По закінченню строку дії кредитного договору у зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань його умов у лютому 2016 року позивач звернувся до неї з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що станом на 09 лютого 2016 року заборгованість складає 4183,26 грн., з яких 1991,25 грн. - основний борг та 2192,01 грн. - заборгованість за відсотками. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.03.2016 року зазначена сума заборгованості з відповідачки стягнута солідарно з іншою особою - поручителем (а.с. 10).

У даній справі позивач просить стягнути тільки проценти, які нараховувались за період з 10.02.2016 року по 13.07.2017 року.

Згідно приписів частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (висновки про застосування норм права, які викладені у п. п. 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12).

Як зазначено вище, заявлені позивачем грошові вимоги до відповідачки в сумі 2022,54 грн. складаються з заборгованості по процентах.

Враховуючи те, що грошові вимоги Кредитної спілки «Антея» до ОСОБА_2 станом на 09.02.2016 року із сумами вимог по рішенню Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.03.2016 року у справі N 484/602/16-ц про стягнення заборгованості з відповідачки були погашені 12.07.2017 року, а також враховуючи те, що заявлені вимоги Кредитної спілки складаються з заборгованості по процентах за кредитним договором N 013/КФ-13/108, які нараховані в період з 10.02.2016 року по 13.07.2017 року, колегія суддів суду апеляційної інстанції, беручи до уваги висновки про застосування норм права, які викладені в п. п. 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12, дійшла до висновку про хибність висновку суду першої інстанції про обґрунтованість заяви позивача про стягнення процентів після закінчення строку кредитування.

Аналогічні висновки викладені в п.п.71,72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 161/12771/15-ц|14-402цс18.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц|14-254цс19, зазначено, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18).

За таких обставин слід погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що є помилковими висновки суду про право позивача на підставі статті 599 та частини четвертою статті 631 ЦК України нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

За такого, рішення суду першої інстанції відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Понесені відповідачкою витрати по сплаті судового збору в розмірі 2643,00 грн. за подачу апеляційної скарги відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову Кредитної спілки «Антея» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Кредитної спілки «Антея» (місце знаходження 54030, м. Миколаїв, вул. Спаська,19, р/р НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2643,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Н.В. Самчишина

Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2020 року