Ухвала

16 січня 2020 року

місто Київ

справа № 607/14261/19

провадження № 61-698ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення 100 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями працівників Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції щодо складання адміністративного протоколу та ухвалення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалося тим, що складення протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про заподіяння особі моральних страждань, оскільки складання такого протоколу зумовлює розгляд справи, в межах якої буде встановлюватися наявність або відсутність вини в діях особи, відносно якої складено такий протокол. Щодо складання постанови відносно позивача, яку скасовано у судовому порядку та закрито провадження у справі, суд першої інстанції зробив висновок, що такі обставини не є безумовними підставами для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто з держави на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів державного бюджету у сумі 2 000, 00 грн для відшкодування (компенсації) моральної шкоди. В інший частині позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що за встановлених обставин, а саме щодо скасування рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та подальшого закриття провадження у справі, є доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, почуття образи, емоційної напруги, нервозності та інших негативних переживань, викликаних незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд апеляційної інстанції виходив із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, а тому вважав, що на користь позивача необхідно стягнути у відшкодування моральної шкоди 2 000, 00 грн.

ОСОБА_1 03 січня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить змінити зазначене судове рішення, збільшивши розмір відшкодування завданої шкоди до 100 000, 00 грн.

Також Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції 08 січня 2020 року із застосування засобів поштового в`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, яке просить скасувати, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції залишити без задоволення.

Верховний Суд вивчив касаційні скарги та додані до них матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2 102, 00 грн.

Ціна позову у цій справі про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди складає 100 000, 00 грн. Станом на 01 січня 2020 року зазначена ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акта розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявниками не зазначено.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягає.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване заявниками судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене у малозначній справі, а отже, не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний