22-ц/804/1925/20
222/1108/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 222/1108/19

Номер провадження 22-ц/804/1925/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.,

секретар Галстян Г.Г.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на рішення Володарського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року, у складі судді Подліпенця Є.О., повний текст рішення складений 18 березня 2020 року

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 червня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 травня 2013 року у розмірі 123509,79 грн та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору від 31 травня 2013 року № б/н ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 4300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідачка умови договору належним чином не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість перед Банком, яка станом на 31 травня 2019 року становить 316307,45 грн. Банк на свій розсуд вимагає стягнення з відповідачки частини заборгованості в сумі 123509,79 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4670,65 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом з 31 травня 2013 року по 31 березня 2018 року 118839,14 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 1921 гривня відшкодуванню на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачкою ОСОБА_3 не підлягають.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги щодо заборгованості по кредитному договору, за яким боржницею є саме відповідачка ОСОБА_3 , як і доказів з приводу того, що між даними сторонами взагалі виникли цивільно-правові відносини.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачкою ОСОБА_3 , оскільки з цього приводу не надано жодних належних та допустимих доказів, навіть на вимоги ухвали суду про витребування доказів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

28 квітня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 травня 2020 року справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що при укладенні договору сторони керувались положеннями ч.1 ст.634 ЦК України та за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. Підписавши анкету-заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку договорі банківського обслуговування в цілому.

Вказує, що позичальник отримала кредитний ліміт на кредитну картку та користувалась кредитним лімітом Банку, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів, яка є первинним документом та підтверджує отримання відповідачкою кредитних коштів Банку. Відповідачка свої зобов`язання за договором кредиту не виконала, не здійснила своєчасне погашення заборгованості за кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду не подала

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 31 травня 2013 року, на яку представник позивача посилається як на укладений між банком та відповідачкою ОСОБА_3 кредитний договір, і на підставі якої просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, прізвище клієнта банку (позичальника) зазначено - « ОСОБА_4 » (а.с. 9), а також до позовної заяви надано копію паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 на гр. ОСОБА_5

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції відповідачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.165).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В апеляційному суді представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Малервейн М.С. підтримала апеляційну скаргу, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі, а також пояснила, що договір про надання банківських послуг 31 травня 2013 року укладався Банком з ОСОБА_5 , яка пройшла ідентифікацію саме як ОСОБА_5 . Остання, раніше мала прізвище ОСОБА_6 , була клієнтом Банку та програма цей договір додала до клієнта, під прізвищем ОСОБА_6 , оскільки збігався реєстровий номер облікової картки платника податків. Довідку про умови кредитування відповідачка не підписувала, ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, отримала кредит, яким активно користувалась. Розмір кредитного ліміту був збільшений за рахунок овердрафту та страхових внесків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Малервейн М.С., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог Банку, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`явило даний позов до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , надав до матеріалів справи ксерокопію паспорту на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 (а.с.3-5, 35).

Відповідно до повідомлення Тополинскої сільської ради Нікольського району Донецької області від 12 липня 2019 року № 02-26/396, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована на території Тополинської сілької ради за адерсою АДРЕСА_1 (а.с.49).

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції, посилаючись на лист Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12 грудня 2019 року № 16.47-5-2115, яким повідомлено про відсутність в архіві відділу та в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про зміну імені на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійшов висновку, про недоведеність Банком щодо заборгованості по кредитному договору, за яким боржницею є саме відповідачка ОСОБА_3 , як і доказів з приводу того, що між даними сторонами взагалі виникли цивільно-правові відносини (а.с.67).

При цьому судом не звернуто уваги про те, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстровано Тополинською сільською радою Володарського (Нікольського) району Донецької області 22 січня 2005 року (а.с.35), та не витребувано з останньої відомості про реєстрацію шлюбу відповідача та зміну прізвища відповідачки (дружини), враховуючи, що число, місяць, рік народження, зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 співпадають.

За інформацією, наданої апеляційному суду Тополинською сільською радою Володарського (Нікольського) району Донецької області ОСОБА_5 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 червня 2005 року на території с.Тополине у зв`язку з переміною прізвища з ОСОБА_6 (а.с.168-170).

Відповідно до листа Нікольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 08 липня 2020 року № 727/37587/2020/20, в архіві відділу наявний актовий запис про шлюб № 01 від 22 січня 2005 року, складений виконавчим комітетом Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області на ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після реєстрації шлюбу наречена змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_4 » (а.с.174).

З огляду на наведене вище, слід дійти висновку, що правильне прізвище відповідачки по справі є ОСОБА_5 .

Наведене свідчить про невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, ухвалення рішення у порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 31 травня 2013 року вид кредитної картки, процентна ставка не зазначені (а.с. 9).

Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачкою банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті:. https: ІНФОРМАЦІЯ_5 /pages/7 як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:/ ІНФОРМАЦІЯ_6 terms/pages/70, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору.

Разом з тим, наданий до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить чотири підвиди карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD», за якими визначений різний розмір відсотків за користування кредитом та різні умови кредитування (а.с.10).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача https:// privatbank ІНФОРМАЦІЯ_6 /terms/pages/70 неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (31 травня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04 липня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_5 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Позивачем до апеляційної скарги надані виписка по руху коштів по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 за основною карткою № НОМЕР_2 , та апеляційному суду довідку про видачу останній кредитної картки № НОМЕР_2 зі строком дії 12/15 ( а.с.108 115, 175).

Колегія суддів вважає поважними причинами ненадання Банком зазначених доказів під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки заперечень щодо отримання та користування кредитними коштами відповідачка не надавала, та переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами.

Згідно пунктам 1, 5 Розділу VП постанови Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів та інші документи, що застосовуються в платіжних системах для платіжних операцій з використанням електронних платіжних засобів, можуть бути в паперовій та/або електронній формі. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів і їх оброблення визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, установлених нормативно-правовими актами Національного банку.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

З наведених вище довідки про видачу кредитних карток, виписки по руху коштів по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що останній АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надавались кредитні кошти, якими вона активно користувався, розраховуючись в торгівельній мережі, в сфері послуг, знімаючи готівку, та частково вносила кошти на повернення використаного кредитного ліміту.

Відповідно до виписки по руху коштів по рахунку за період з 31 травня 2013 року по 24 квітня 2015 року (а.с.108 - 115), ОСОБА_5 використала кредитні кошти у розмірі 26794,44 грн, а направила на погашення кредиту 24660 грн.

Таким чином заборгованість відповідачки перед Банком за кредитом становить у розмірі 2194,44 грн (26794,44 грн 24660 грн = 2194,44 грн).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Банком не доведено існування між ним та відповідачкою кредитних правовідносин, оскільки в повному обсязі не встановив всі обставини по справі, належним чином не дослідив надані банком докази щодо видачі відповідачці кредиту, користування нею кредитними коштами, наявності заборгованості за кредитом

та не врахував, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком.

Отже, визначена заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 травня 2013 року, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2194,44 грн підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Разом з тим, позивач не надав до матеріалів справи будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують надання у розпорядження відповідачці кредитних коштів, а саме кредитного ліміту в розмірі 4300 грн, узгодження між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а за витратами здійсненими з 01 вересня 2014 року -34,80 % на рік і 43,20 % на рік за витратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, про які заявлені Банком у позові, а також доказів використання відповідачкою кредитного ліміту у розмірі 4670,65 грн, які Банк просив стягнути з неї.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом доведені Банком частково. В частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з 31 травня 2013 року по 31 березня 2018 року в розмірі 118839 гривень 14 копійок позовні вимоги недоведені, і цій частині позову слід відмовити.

Щодо судового збору

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення до суду з даним позовом Банком сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн та при подачі апеляційної скарги 2881,50 грн (а.с.2, 101).

Оскільки позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню на суму 2194,44 грн, що становить 1,78 % від розміру заявлених вимог (2194,44 грн х 100 : 123509,79 грн), з ОСОБА_5 на користь Банку у відшкодування судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягає стягненню 34,19 грн (1921 грн х 1,78 : 100) та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 51,29 грн (2881,50 грн х 1,78 : 100).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Володарського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року скасувати повністю.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 31 травня 2013 року станом на 31 травня 2019 року, яка складається з заборгованості за кредитом 2194 (дві тисячі сто дев`яносто чотири) гривні 44 копійки, у відшкодування судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 85 гривень 48 копійки.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування кредитом з 31 травня 2013 року по 31 березня 2018 року в розмірі 118839 гривень 14 копійок відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 10 липня 2020 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Л.М.Кочегарова

О.М.Пономарьова