П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 222/1138/19

Номер провадження 22-ц/804/494/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

секретар - Сидельнікова А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Володарського районного суду Донецької області від 15 листопада 2019 року, у складі судді Подліпенця Є.О., повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в мотивування якого зазначив, що 08 грудня 2001 року він придбав у відповідача ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу було укладено на Азовській універсальній товарній біржі за біржовим контрактом № ВН-112 від 08 грудня 2001 року. Всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомості, визначені статтями 662, 673, 692 ЦК України, ним та продавцем виконано в повному обсязі. Продавець передав ключі, надав приміщення для проживання, знявся з реєстрації, забрав свої речі, а він, в свою чергу, оплатив вартість придбаного житлового будинку, прописався та постійно мешкає в будинку, оплачує комунальні послуги, робить ремонт, доглядає прилеглу територію. Проте, ним не було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, бо не маючи юридичної освіти, він вважав, що наявність біржового контракту підтверджує його право власності на нерухомість. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими побудовами, розташованого в АДРЕСА_1 , укладений на Азовській універсальній товарній біржі за № ВН-112 від 08.12.2001 року між ним та ОСОБА_2 , а також визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок з господарськими побудовами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 15 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спірні відносини, як і права та обов`язки виникли у сторін з моменту укладення договору, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу УРСР 1963 року, чинного на момент укладення договору. Обов`язковою умовою для визнання дійсним договору на підставі, зазначеної у статті 47 ЦК УРСР та статті 220 ЦК України, є встановлення факту дійсного ухилення іншої сторони від нотаріального посвідчення договору.

Встановивши, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, а самим позивачем стверджується, що така обставина не має місце, оскільки відповідач не ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання договору купівлі-продажу дійним не підлягають задоволенню.

Встановивши, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач або інша особа оспорює або не визнає його право власності за спірним договором купівлі-продажу, а також доказів того, що ним втрачено документ, який засвідчує його право власності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

20 грудня 2019 позивач ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість в оскаржуваній частині, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити у відповідній частині нове рішення про визнання дійсним біржового контракту № ВН-112 від 08 грудня 2001 року, зареєстрований через Азовську універсальну товарну біржу (договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 січня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 мотивована тим, що він, як покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу домоволодіння. Угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Він набув право власності на будинок в порядку, що існував на час його придбання і правомірно володіє ним. Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж. На пропозицію привести документи у відповідність до закону, відповідач не з`явився до нотаріальної контори, що свідчить про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення даного договору купівлі- продажу.

Ухилення відповідача від будь-яких пропозицій вирішити спір, підтверджується тим, що отримавши даний позов та повістки до суду, останній жодного разу не з`явився до суду і не надав відзиву чи будь-яких пояснень стосовно позовних вимог.

Станом на теперішній час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не вбачається можливим, оскільки згідно п.1.1., п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який діє з 07 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчується за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру, садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

08 грудня 2001 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 на Азовській універсальній товарній біржі укладено біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № ВН-112, відповідно до умов якого позивач придбав у відповідача житловий будинок зі всіма господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту станом на 07 травня 2019 року житловий будинок АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А-1, сіней літ. а1, сараїв літ. Б, Г, вбиральні літ. Д, гаражу літ. В, погребу літ. Г/п, огорожі літ. № 1-2, збудованих у 1985 році.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Правомірність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами не є предметом даного апеляційного оскарження, в зв`язку з чим законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється, виходячи з меж перегляду справи в порядку апеляції.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 59).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_3 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу дійсним та ухвалити у відповідній частині позову нове рішення про задоволення позову в цій частині, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону відповідає.

Спірні правовідносини між сторонами виникли 08 грудня 2001 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

З наданої до матеріалів справи копії біржового контракту № ВН - 112 (договір купівлі-продажу) від 08 грудня 2001 року вбачається, що дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку з господарськими побудовами, розташованого АДРЕСА_1 .

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору лише у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями частини 1, 2 статті 12, частини 1, частини 5 статті 81, частини 1 статті 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, позивачем не надано доказів ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаного будинку.

Більш того, в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції 15 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 пояснив, що відповідач його прав не порушує, нотаріально угоду вони не намагались посвідчити та ОСОБА_2 не ухиляється від нотаріального посвідчення угоди купівлі- продажу.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції так і в апеляційному суді, позивачем не надано доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та не визнає права власності ОСОБА_1 на спірне майно.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропонував відповідачу посвідчити в нотаріальному порядку договір купівлі-продажу будинку, але останній ухиляється від явки до нотаріальної контори, спростовуються мотивувальною частиною позовної заяви (а.с. 3 - 4) так й його поясненнями в суді першої інстанції.

Ті обставини, що відповідач не надав відзив на позовну заяву, апеляційну скаргу та не з`являється в судове засідання суду першої та апеляційної інстанції, що відповідно до положень ЦПК України, є правом сторони, а не його обов`язком, не може свідчити про те, що ОСОБА_2 ухиляється від посвідчення угоди купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу з посиланням на положення п.1.1., п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), оскільки доказів неможливості надати документів, що підтверджують право власності на майно, у тому числі і дублікату, можливість надання якого передбачена п.1.2 цього Порядку, не надано, як не надано і доказів відмови нотаріуса у посвідченні угоди з підстав ненадання правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку.

Рішення суду першої інстанції в оскаржувані частині постановлено з додержанням вимог закону і підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись статями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 15 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 січня 2020 року.

Судді: Т.Б. Ткаченко

С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова