ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 липня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 2-982/2005

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/851/20

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Бечка Є.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2005 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, прочинаючи з 27 жовтня 2005 року і до повноліття дитини.

Не погоджуючись з даним рішенням представник відповідача за довіреністю - Білик В.С. , 21 травня 2020 року (а.с.190) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, починаючи стягнення з моменту вступу рішення суду апеляційної інстанції у силу та до повноліття дитини.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2020 року матеріали справи №2-983/2005 повернуті до Менського районного суду Чернігівської області для усунення недоліків.

30 червня 2020 року на адресу апеляційного суду повернуто належно оформлену цивільну справу №2-983/2005.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 , вважаючи, що він має право оскаржити рішення суду через 15 років, мав би довести, що його не було повідомлено про розгляд справи, не залучено до участі в справі або навести обставини непереборної сили, які б не давала йому можливості оскаржити рішення суду через 15 років.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Тобто особа, яка залучена до участі у розгляді, зокрема, цивільного спору, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи. Зокрема відповідача було повідомлено про розгляд справи за адресою: АДРЕСА_1 двічі (а.с.13, 13-а) та за адресою: с.Ясенове-1, Любастівський р-н, Одеська обл. (а.с.14), проте в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча відповідач зареєстрований в с.Ясенове-1 з 13 липня 2004 року (а.с.31).

Мотивуючи заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2005 року ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що про вказане рішення він дізнався у судовому засіданні, яке відбулося 08 травня 2020 року під час розгляду його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відповідач звертає увагу, що починаючи з 02 грудня 2005 року та по 08 травня 2020 року йому не було відомо щодо існування та вирішення його справи Менським районним судом, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи відповідних доказів, про ознайомлення (вручення) рішення суду.

Проте дані твердження не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції через 15 років, оскільки відсутність доказів в матеріалах справи про вручення відповідачу рішення суду не може бути підставою для поновлення строку в розумінні ч.2 ст.358 ЦПК України.

Враховуючи викладене, до апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником Біликом В.С. слід застосувати положення ч.2 ст.358 ЦПК України та відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Чернігівського

апеляційного суду Є.М.Бечко