Справа № 209/2127/20
Провадження № 2/209/903/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 жовтня 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.

за участі секретаря Драгунцевої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 17 липня 2020 року звернулась до суду з позовом, в якому, збільшивши позовні вимоги, просить:

- визнати в порядку розподілу сумісного майна подружжя за нею право особистої приватної власності на 1/2 частину автомобілю марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, техпаспорт НОМЕР_6, державний знак НОМЕР_1 , вартістю 44465,16 грн. та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль;

- визнати в порядку розподілу сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину автомобілю марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, техпаспорт НОМЕР_6, державний знак НОМЕР_1 , вартістю 44465,16 грн. та припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль;

- визнати в порядку розподілу сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності на вказану 1/2 частини квартири;

- стягнути з ОСОБА_2 в порядку компенсації вартості 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 104550 грн.

На обґрунтування первісного позову ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що їх сім`я розпалась, спільне господарство не ведеться, відносини у шлюбі погіршились, відбуваються постійні конфлікти через право користування майном, яке належить подружжю. За час спільного життя у шлюбі вони за сімейні кошти придбали автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску та 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які просить розділити.

12 серпня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 19 серпня 2020 року звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить:

- визнати в порядку розподілу сумісного майна подружжя за ним право особистої приватної власності на 1/2 частину господарських будівель та споруд, загальною площею 387,8 кв.м., вартістю 26875 грн., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та припинити право спільної сумісної власності на вказану 1/2 частину господарських будівель та споруд;

- визнати в порядку розподілу сумісного майна подружжя за ним право особистої приватної власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,3000 га, кадастровий номер :02:003:0565, вартістю 2175 грн., що розташована на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району за межами населеного пункту та припинити право спільної сумісної власності на вказану 1/2 частини земельної ділянки.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначив, що він зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 . За час спільного проживання у шлюбі було придбано за сімейні кошти майно: господарські будівлі та споруду, загальною площею 387,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість яких на даний час складає 53750 грн.; земельну ділянку, площею 0,3000 га, кадастровий номер :02:003:0565, що розташована на території Єлизаветівської сільської ради Петриківської району за межами населеного пункту, вартість якої на момент придбання складала 4350 грн. та автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску. З приводу спільного сумісного майна у них почали виникати непорозуміння.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом не з`явилась, подала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити первісний позов в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала.

В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі. Щодо первісного позову зазначив, що заперечує проти розподілу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , бо право власності не неї отримав задовго до шлюбу.

Третя особа за первісним позовом - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10).

19 грудня 2007 року відповідач за первісним та позивач за зустрічним ОСОБА_2 зареєстрував право власності на автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, номер шасі - VIN - НОМЕР_2 . Ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 88930 грн., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 19-20) та звітом з оцінки вартості транспортного засобу (а.с. 22-36).

Позивачу за первісним позовом на праві приватної власності, що було зареєстровано на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 284-р-14 від 23 травня 2014 року, належать господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 387,8 кв.м., та складаються з: А-2 Господарська будівля, а-2 прибудова, а1-1 прибудова, а2-1 навіс, а3-ганок, а4-ганок, балкон; Б-1 Господарська будівля; В-1 Вбиральня; Г-1 господарська будівля, під Г-1 Оглядова яма; Д-1 насосна, Є-1 Господарська будівля, є-Ганок, Ж-1 Навіс, № 1-7 Споруди, І-тротуар. Вартість вказаних господарських будівель та споруд становить 53750 грн., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 52) та копією висновку про вартість майна (а.с. 54-57).

17 жовтня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0565, площею 0,3 га, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 59).

Вказане майнонабуте подружжям (сторонами) під час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, та підлягає розподілу між ними.

Відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 серпня 1997 року, на праві спільної часткової власності по 1/2 частці належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м., вартість якої складає 418200 грн. Вказане свідоцтво про право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 03.06.2020 року. Вказані обставини підтверджується копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 21, 61) та висновком про вартість майна (а.с. 75-77).

Право власності на 1/2 вказаної квартири АДРЕСА_1 , відповідач за первісним позовом набув до укладення між сторонами шлюбу та є особистим майном останього. З урахуванням вказаного, 1/2 квартири АДРЕСА_1 , розподілу між подружжям (сторонами) не підлягає.

На даний час між сторонами виникло питання щодо розподілу спільного майна подружжя, згоди щодо повного та остаточного врегулювання зустрічних претензій сторони шляхом укладення мирової угоди сторони не досягли.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки сторонами не заперечувались вимоги щодо поділу по 1/2 майна, набутого під час шлюбу, а саме: автомобілю марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, господарських будівель та земельної ділянки, суд приходить до висновку, що є підстави для такого поділу майна подружжя.

Відмовляючи у задоволенні вимог первісного позову щодо визнання в порядку розподілу сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та припинення права спільної сумісної власності на вказану 1/2 частини квартири, а також стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку компенсації вартості 1/4 частини зазначеної квартири у розмірі 104550 грн. суд виходить із того, що право спільної часткової власності на вказану квартиру у ОСОБА_2 виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 серпня 1997 року, тобто до укладення шлюбу, а саме право власності з відкриттям розділу було зареєстровано державним реєстратором 03 червня 2020 року, а тому підстав для припинення права спільної сумісної власності на вказану 1/2 частини квартири за ОСОБА_2 та стягнення в порядку компенсації вартості 1/4 частини зазначеної квартири у розмірі 104550 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 немає.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом та про задоволення зустрічного позову у повному обсязі.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 63, 69, 70 СК України, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Первісний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину автомобілю марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , номер шасі - VIN - НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль.

Визнати в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину автомобілю марки «MITSUBISHI LANCER», 2007 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , номер шасі - VIN - НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину господарських будівель та споруд, загальною площею 387,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та складаються з: А-2 Господарська будівля, а-2 прибудова, а1-1 прибудова, а2-1 навіс, а3-ганок, а4-ганок, балкон; Б-1 Господарська будівля; В-1 Вбиральня; Г-1 господарська будівля, під Г-1 Оглядова яма; Д-1 насосна, Є-1 Господарська будівля, є-Ганок, Ж-1 Навіс, № 1-7 Споруди, І-тротуар припинивши право спільної сумісної власності на вказані господарські будівлі та споруди.

Визнати в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину господарських будівель та споруд, загальною площею 387,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та складаються з: А-2 Господарська будівля, а-2 прибудова, а1-1 прибудова, а2-1 навіс, а3-ганок, а4-ганок, балкон; Б-1 Господарська будівля; В-1 Вбиральня; Г-1 господарська будівля, під Г-1 Оглядова яма; Д-1 насосна, Є-1 Господарська будівля, є-Ганок, Ж-1 Навіс, № 1-7 Споруди, І-тротуар припинивши право спільної сумісної власності на вказані господарські будівлі та споруди.

Визнати в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,3000 га, кадастровий номер :02:003:0565, що розташована на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського і району за межами населеного пункту та припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку.

Визнати в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,3000 га, кадастровий номер :02:003:0565, що розташована на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського і району за межами населеного пункту та припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик