Справа № 591/4144/20
Провадження № 2/591/2104/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 рокум. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Нанка Ю.О.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про скасування рішення, повідомлення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, вимоги якого обґрунтувує тим, що 07 травня 2020 року нею поштою отримано повідомлення від відповідача про припинення субсидії та відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям від 28 квітня 2020 року.

Зазначає, що переплата коштів виникла нібито у зв`язку з тим, що нею не було повідомлено відповідача про реєстрацію транспортного засобу причепу, з дати випуску якого минуло менше п`яти років, тобто не внесено в червні 2018 року до Декларації причеп (придбання 2015 р., вартістю 5400 грн.), який був придбаний її чоловіком ОСОБА_2 . Враховуючи вказану обставину відмовлено у подальшому у призначенні субсидії.

Вважає, що рішення відповідача щодо необхідності погашення заборгованості про надміру виплачену субсидію є протиправним та стягнення надміри виплаченої житлової субсидії в сумі 18 435,67 грн. з її родини в термін до 15 червня 2020 року є безпідставним та протизаконним.

Житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги.

Уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 7 від 20 лютого 2020 року засідання комісії, про припинення позивачці виплати житлової субсидії з 01 лютого 2020 року та зобов`язання повернення сум надміру виплаченої житлової субсидії за період з червня 2018 року по січень 2020 року в розмірі 18435 грн. 67 коп., викладене в повідомленні Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 28 квітня 2020 року №12.01-27/2807/07.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 серпня 2020 року справа прийнята до провадження, призначена до розгляду на 10 грудня 2020 року, об 11 год. 00 хв.

02 вересня 2020 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради надало суду клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що в заявлених позовних вимогах позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом №7 від 20 лютого 2020 року засідання комісії про припинення виплати житлової субсидії з 01 лютого 2020 року та зобов`язаний повернути суми надміру виплаченої житлової субсидії за період з червня 2018 року по січень 2020 року в розмірі 18435 грн. 67 коп., викладене в повідомленні Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 28 квітня 2020 року №12.01-27/2807/07.

У відповідності до ст.ст. 19, 20 КАС України дану справу за адміністративним позовом належить розглядати окружним адміністративним судом. Нормами КАС України не визначено дії суду у випадку надходження до відповідного суду позовної заяви, яка йому предметно не підсудна. Тому вважає, що вищезазначена справа не підсудна Зарічному районному суду м. Суми.

Вказує на те, що позивачем заявлено вимогу щодо скасування рішення комісії, оформлене протоколом №7 від 20 лютого 2020 року про припинення виплати житлової субсидії з 01 лютого 2020 року. В той же час позивач зазначає, що відповідачем по даній справі має бути Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради. Однак, рішення про припинення виплати житлової субсидії приймалося на підставі рішення комісії від 20 лютого 2020 року №12.0736/86/07, утвореної відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 червня 2018 року №302 «Про комісію про розгляд питань, пов`язаних з отриманням житлової субсидії, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика».

Тому вбачається, що Департамент не є належним відповідачем по даній справі, оскільки не наділений повноваженнями приймати рішення, прийняття якого входить до повноважень іншого органу.

Комісією було прийнято рішення 20 лютого 2020 року №12.07-36/86/07 про припинення виплати житлової субсидії безпосередньо щодо визначення права позивача на отримання субсидії, тобто за своєю природою рішення Комісії є управлінським як суб`єкта владних повноважень, яке носить публічно правовий характер та яке несе в собі публічно правові правовідносини.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд провадження за позовною заявою ОСОБА_1 закрити (а.с. 54-56).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заперечувала проти вказаного клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений судом належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивачки, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до заявленого позову 07 травня 2020 року позивачкою поштою отримано повідомлення від відповідача про припинення субсидії з 01 лютого 2020 року та відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям в сумі 18435 грн. 67 коп.

Позивачка вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 7 від 20 лютого 2020 року засідання комісії, про припинення їй виплати житлової субсидії з 01 лютого 2020 року та зобов`язання повернення сум надміру виплаченої житлової субсидії за період з червня 2018 року по січень 2020 року в розмірі 18435 грн. 67 коп., викладене в повідомленні Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 28 квітня 2020 року №12.01-27/2807/07.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-третє, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У позовній заяві ОСОБА_1 заявила вимогу про вирішення публічно-правового спору (визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 28 квітня 2020 року).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 подала позов з метою відновлення її права на отримання субсидій на сплату комунальних послуг з 01 лютого 2020 року.

Отже, предметом спору є зобов`язання відповідача, який діє як суб`єкт владних повноважень, вчинити дії з продовження надання позивачу субсидій, які призначаються у встановленому законом порядку.

Відповідачем у справі є орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 645/212/18, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином провадження у вказаній справі було відкрито помилково, та необхідно повідомити позивачу, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про скасування рішення, повідомлення та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачці її право звернутися з вказаною позовною заявою в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення виготовлене 15 грудня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко