1Справа № 335/3922/18 2/335/63/2020
РІШЕННЯ
08 липня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря Барсукової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що вони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу, ОСОБА_3 , належить квартира за адресою АДРЕСА_2 , розташована поверхом вище квартири позивачів.
18.02.2018 року відбулося залиття належній на праві власності позивачам вищевказаної квартири. 19.02.2018 року за фактом залиття квартири комісією у складі трьох представників КП «Запоріжремсервіс» було складено акт обстеження технічного стану кв. АДРЕСА_3 на предмет залиття, відповідно до якого залиття відбулося по причині пошкодженого фільтра очистки ГВП у вище розташованій кв.124.
Відповідно до складеного акту позивачу завдано таку шкоду: пошкоджено підлогу (паркет) у залі, шпалери та підлогу (паркет) у спальні, підлогу (паркет) у кухні, шпалери та підлога (паркет) у коридорі.
02.03.2018 року комісією у складі трьох представників КП «Запоріжремсервіс» було складено акт про наслідки залиття, що сталося 18.02.2018 року, яким рекомендовано звернутися до відповідача для вирішення питання про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття.
Ухвалою суду від 20.04.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 11 червня 2018 року клопотання відповідача про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Димитрашко Д.В., про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
26.11.2018 року до канцелярії суду надійшла цивільна справа з клопотанням експерта, вих. №2311/02 від 23.11.2018 р. про надання вихідних даних для дослідження, а саме перелік пошкоджень (з зазначенням типу будівельних матеріалів) та їх об`єми. Клопотання обґрунтоване тим, що відповісти на питання №1 неможливо, оскільки, як встановлено під час огляду квартири 20.11.2018 р. внаслідок ремонту у квартирі, пошкодження, визначені в актах від 19.02.2018 р. та 02.03.2018 р. відсутні. Крім того, під час огляду квартири 20.11.2018 р. виявилось, що у ванній кімнаті наявні пошкодження оздоблювального покриття стін та підлоги (керамічна плитка), які не зазначені в актах від 19.02.2018 р. та 02.03.2018 р.
Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року відновлено провадження у справі.
У судовому засіданні розглянуто вищезазначене клопотання експерта. Представник відповідача проти задоволення клопотання експерта заперечував, оскільки вважав, що у матеріалах справи наявні усі дані для проведення експертизи. Представник позивачів проти задоволення клопотання експерта не заперечував. Клопотання експерта залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 12 червня 2019 року клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Пшець Ю.Ю. про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
17.09.2019 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 2517 від 16.09.2019 року.
Ухвалою суду від 19.09.2019 року провадження у справі відновлено.
Позивачі та їх представник адвокат Пшець Ю.Ю. у судове засідання 08.07.2020 не з`явились. Від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає, що оскільки у квартирі вже було виконані ремонтні роботи, а позивачами не надано підтвердження прямих витрат на відновлювальний ремонт, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Заслухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачам на праві приватної спільної часткової власності, по 1/2 частці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №548 від 31.03.2003, Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №446765 від 24.04.2003 року.
18.02.2018 року відбулося залиття вищезазначеної квартири.
Позивачі на підтвердження факту залиття квартири надали суду акт обстеження технічного стану квартири за адресою: АДРЕСА_1 на предмет залиття від 19.02.2018 року, складеного комісією КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, яким встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_4 позивачів відбулося по причині пошкодженого фільтра очистки ГВП у вище розташованій кв.124.
Згідно акту про наслідки залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 02.03.2018 року, складеного комісією КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради встановлено, що внаслідок залиття квартири було пошкоджено паркет у залі, у спальні по всій площі стін та стелі спостерігається відклеювання шпалер, набухання та викривлення паркету на підлозі, у кухні по всій площі підлоги пошкоджено паркет, у коридорі пошкоджено по всій площі стін та стелі шпалери, по всій площі пошкоджено паркет.
Факт залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 з причин експлуатації пошкодженого фільтра очистки ГВП відповідачем не спростовано.
Як свідчать матеріали справи, незабезпечення утримання в належному стані санітарно-технічних приладів, а саме: експлуатація відповідачем пошкодженого фільтра очистки ГВП, свідчить про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди власнику нижче розташованої квартири АДРЕСА_1 внаслідок її залиття.
Розмір завданої позивачам майнової шкоди підтверджується звітом з оцінки майна (визначення ринкового майнового збитку, який був нанесений житловій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ), складеним Запорізькою товарною біржею «Гілея» від 15.03.2018 року, проведеного за замовленням позивача ОСОБА_1 .
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №2517 від 16.09.2019 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири за адресою : АДРЕСА_1 , станом на час проведення дослідження, становить 86 102, 42 грн.
На підставі наведеного, суд визнає звіт з оцінки майна (визначення ринкового майнового збитку, який був нанесений житловій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ), складений Запорізькою товарною біржею «Гілея» від 15.03.2018 року, висновок експерта №2517 від 16.09.2019 року обґрунтованими та такими, що не суперечать іншим доказам у справі.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.
Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Позивач, визначаючи розмір матеріальної шкоди, посилається на висновок про вартість заподіяної шкоди, складеного суб`єктом оціночної діяльності, Запорізькою товарною біржею «Гілея» від 15.03.2018 року.
Заявлений до стягнення розмір матеріальної шкоди відповідачем не спростовано належними доказами, відповідачем не надано обґрунтованих даних, які б спростовували викладені у позові обставини.
При цьому судом критично оцінює доводи відповідача, що пошкодження у кімнаті № 4 (санвузол) не підлягають відшкодуванню, так як ці пошкодження не відображені в актах обстеження від 19.02.2018 р. та 02.03.2018 р. і зазначає наступне.
Згідно висновку судового експерта Лещенко К.І. від 15.05.2019 р. №2476, 20.11.2018 року було проведено візуальний огляд об`єкта дослідження на виконання ухвали суду від 22.08.2018 року., в ході проведення якого виявилось, що у ванній кімнаті наявні пошкодження оздоблювального покриття стін та підлоги (керамічна плитка), але у наданих на дослідження актах від 19.02.2018 р. та 02.03.2018 р. ці пошкодження не зазначені.
Наведене у висновку судового експерта зауваження щодо наявних пошкоджень у ванній кімнаті доповнюється роз`ясненнями експерта у судовому засіданні, які є послідовними та узгоджуються між собою.
Висновки, викладені у звіті ЗТБ «Гілея» від 15.03.2018 року та у висновку судового експерта №2517 від 16.09.2019 р. не спростовані відповідачем належними і допустимим доказами.
При цьому суд не приймає до уваги наданий відповідачем розрахунок, виконаний ТОВ «Будмонтажснаб» від 18.05.2018 р. №18-05/18, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що ТОВ «БУДМОНТАЖСНАБ» має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності чи кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зазначений доказ суд вважає є належним і допустимим в силу положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України і містить відомості щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого майна.
Оцінивши у сукупності надані позивачем докази, суд вважає їх належними, допустимими й достовірними, та приходить до висновку про їх достатність для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної матеріальної шкоди, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Така норма означає, що власник повинен не лише користуватися майном, вилучати з нього корисні властивості, але й нести відповідальність перед суспільством за належне використання цих прав.
Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17.05.2005 №76 у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення правовідносин № 1875-IV), споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізі або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положенням ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Отже, оцінюючи належні та допустимі докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, позивачами доведено наявність встановлених законом підстав для стягнення матеріальної шкоди, а саме: розмір такої шкоди, неправомірність дій відповідача та причинний зв`язок між неправомірними діями відповідачки та заподіяною шкодою.
Враховуючи те, що відповідач не забезпечила утримання в належному стані санітарно-технічних приладів, розташованих у її квартирі, і це в результаті призвело до завдання позивачам збитків, 18.02.2018 року саме з вини відповідача відбулось залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.
Позивачкою ОСОБА_1 в даній справі понесені судові витрати в сумі 893 грн. судовий збір, та 500 грн. пов`язаних із складанням звіту про вартість заподіяної шкоди.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У пунктах 1 - 4 частини третьої статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З врахуванням таких вимог закону, враховуючи розмір судових витрат, понесених під час розгляду справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, поведінку сторін під час розгляду справи, а також дії сторони відповідачки щодо врегулювання спору мирним шляхом, а тому у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 893 копійок судового збору та 500 гривень витрат пов`язаних із складанням висновку про вартість заподіяної шкоди.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 893 (вісімсот дев`яносто три) гривні.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.В. Воробйов