КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/2033/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Коцюрби О.П., Лівінського С.В. із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2 906 225,49 грн., що включають інфляційне нарахування боргу у розмірі 2 612 142 грн., три відсотки річних -294 083,49 грн. та судовий збір - 43 593,38 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15 січня 2015 року по справі №214/9128/14-ц, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн. та судові витрати -3 654 грн.

07 листопада 2016 року на виконання вказаного рішення суду по справі №2/214/1180/15 Саксаганським районним судомм. Кривий Ріг видано виконавчий лист, за яким 24 січня 2017 року державним виконавцем ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі ухвали Верховного Суду України від 18 січня 2017 року державним виконавцем 21 квітня 2017 року було ухвалено постанову про зупинення виконавчого провадження №53271236.

Постановою Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року залишено в силі ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року.

18 січня 2018 року державним виконавцем ухвалено постанову про поновлення виконавчого провадження по виконанню рішення Саксаганського районного суду м. КривийРіг.

Відповідно довідки державного виконавця станом на 23 серпня 2018 року борг відповідачем не погашався.

Позивач зазначає, що позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» до ОСОБА_1 був поданий з приводу отримання відповідачем у період з 07 грудня 2009 року по 26 вересня 2011 року без достатньої правової підстави від товариства грошових коштів в загальній сумі 2 379 000 грн., які були перераховані на банківські рахунки ОСОБА_1 на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу, які між сторонами фактично не укладались.

Позивач вказує, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15 січня 2015 року встановлені обставини про те, що 04 липня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» було направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання письмову вимогу у семиденний строк від дня пред`явлення такої вимоги перерахувати на поточний рахунок товариства грошові кошти в сумі 2 379 000 грн., проте ця вимога не була вручена відповідачу та повернулась відправнику за закінченням строку зберігання, що вважається належним чином повідомленням ОСОБА_1 , оскільки відповідач ухилилася від отримання вказаної вимоги.

Зазначає, що 14 серпня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» складено фіскальний чек, відповідно якого лист ( вимога ) ОСОБА_1 не отримано і повернутий, тому строк повернення коштів обчислюється з 21 серпня 2014 року.

08 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко», як новим кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко», як первісним кредитором, було укладено договір №0811-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги за зобов`язаннями з безпідставного набуття, збереження майна між первісним кредитором і боржником ОСОБА_1 щодо сплати нею грошових коштів в сумі 2 382 654 грн., в тому числі коштів,набутих за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000 грн., а також судових витрат в сумі 3 654 грн.

Вказує, що таким чином до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання судового рішення про стягнення заборгованості, а також стосовно стягнення трьох відсотків річних та встановленого індексу інфляції.

Позивач зазначає, що з 21 серпня 2014 року до 03 жовтня 2018 року минуло 1 504 дні, у зв`язку з чим відповідно до ст. 625 ЦК України через порушення ОСОБА_1 грошового зобов`язання 3% від суми боргу 2 379 000 грн. становить 294 083,49 грн., а інфляційне збільшення за вказаний період становить 2 612 142 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» інфляційне нарахування боргу розмірі 2 035 064,65 грн., три відсотки річних - 293 692,44 грн. та судовий збір - 34 931,36 грн., а всього на загальну суму 2 363 688, 45 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами, відповідають правовій природі грошового зобов`язання та визначеним законодавством підставам для їх виникнення і невиконання такого зобов`язання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

На час вирішення спору відповідач не виконала зобов`язання по поверненню грошових коштів, які мала відшкодувати до 21 серпня 2014 року включно.

З розрахунку ціни позову позивачем до стягнення заявлені вимоги за період часу з 21 серпня 2014 року по 03 жовтня 2018 року.

Однак, з урахуванням направленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Севеко» вимоги відповідачу та дати повернення товариству цієї вимоги 14 серпня 2014 року через її неотримання ОСОБА_1 , позовні вимоги підлягають задоволенню за період часу з 22 серпня 2014 року по 03 жовтня 2018 року.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, як підставу для відмови у позові, посилання на майнове становище, оскільки чинні норми закону не пов`язують врахування матеріального стану сторони та звільнення від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме на загальну суму 2 328 757,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 34 931,36 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» подало відзив на апеляційну скаргу, де, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить її залишити без задоволення.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ СЕВЕКО» грошові кошти у розмірі 2 379 000,00 грн., які є основною сумою боргу.

Дане рішення Саксаганського районного суду м. Кривий РігДніпропетровської області від 15 січня 2015 року набрало законної сили 05 жовтня 2016 року ( а.с. 41 т. 1 ).

Виходячи з цього, з 05 жовтня 2016 року у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо повернення грошових коштів, а отже доводи позивача про необхідність нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, починаючи з дати набрання рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року законної сили, з якими погодився апелянт, на думку апеляційного суду, підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, прийшов до висновку про те, що необхідно стягнути на користь позивача три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 05 жовтня 2016 по 03 жовтня 2018 року, оскільки відповідач не виконує зазначене грошове зобов`язання.

Отже, на прострочену заборгованість має бути нараховано три відсотки річних за період 05 жовтня 2016 по 03 жовтня 2018 року ( 728 днів ) у розмірі 142 349,00( 2 379 000 х 3 : 100 х 728 : 365 ) грн.

Інфляційні втрати, враховуючи добуток індексів інфляції за даний період, зокрема за жовтень - 102,8, листопад - 101,8, грудень - 100,9 2016 року; січень - 101,1, лютий - 101, березень - 101,8, квітень - 100,9, травень - 101,3, червень - 101,6, липень - 100,2, серпень - 99,9, вересень - 102, жовтень - 101,2, листопад - 100,9, грудень - 101 2017 року; січень - 101,5, лютий - 100,9, березень - 101,1, квітень - 100,8, травень - 100, червень - 100, липень - 99,3, серпень - 100, вересень - 101,9 2018 року за період з 05 жовтня 2016 по 03 жовтня 2018 року становлять 636 503,87 ( 2 379 000 х 1,2675 - 2 379 000 ) грн.

Керуючись наведеним, апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» три відсотки річних в розмірі - 142 349 грн.та інфляційні втрати - 636 503,87 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги в частині визначення початку строку нарахування штрафних санкцій та їх розрахунку.

Окрім цього, доводи відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» на апеляційну скаргу (а.с. 8-16 т. 2 ), зокрема, про те, що до нового кредитора перейшло право стягнення даного боргу та про безспірність рішення Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року, яке набрало законної сили,є обґрунтованими та спростовують доводи апеляційної скарги в цій частині.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено із названими порушеннями, а тому, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову згідно положень ст. 625 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про відсутність у позивача права вимоги за вказаним зобов`язанням, наявність у позивача зустрічної вимоги, яку місцевий суд не врахував, з точки зору суду другої інстанції, не свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог, визначених судом другої інстанції, і повністю спростовуються у названій частині доказами по справі, зокрема, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року, договором про відступлення права вимоги від 08 листопада 2016 року, додатковою угодою №1 від 22 лютого 2017 року ( а.с. 17-23, 29-32, 45-46 т. 1 ), які суд другої інстанції відносить до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх у відповідності до положень ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Також, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, змісту ухвали Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року ( а.с. 242-244 т. 1 ) вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» сплачений судовий збір ( а.с. 1 т. 1 ) в розмірі 11 683,03 (( 2 906 225,49 : ( 142 349 + 636 503,87 ) : 100 х 43 593,38 ))грн. та на користь держави за апеляційну скаргу на рішення - 17 524,54 (( 65 390,07 х ( 2 906 225,49 : ( 142 349 + 636 503,87 )) грн., а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» на користь держави судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 47 865,53 ( 65 390,07 - 17 524,54 )грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» три відсотки річних в розмірі 142 349 грн., інфляційні втрати - 636 503,87 грн., судовий збір - 11 683,03 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» на користь держави судовий збір в розмірі 47 865,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 17 524,54 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

С.В. Лівінський