Номер провадження: 22-ц/813/72/20
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши справу №521/17605/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення постійного місця проживання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 червня 2017 року у складі судді Михайлюка О.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 20 жовтня 2016 року до суду з вищевказаним позовом, вказав, що проживав з відповідачем ОСОБА_2 сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 року по січень 2015 року, з народженням ІНФОРМАЦІЯ_1 дочки ОСОБА_3 стали проживати за місцем його реєстрації в належній на праві власності квартирі АДРЕСА_1 . Після припинення сімейних відносин відповідач пішла з квартири, в подальшому створила сім`ю з іншим чоловіком, дитина залишилася проживати в квартирі з ним. Посилаючись на те, що не вирішено офіційно місце проживання дитини у її ж інтересах, позивач ОСОБА_1 просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним батьком ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання батька (т. 1 а.с.2-6).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.33).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, звернувшись 10 січня 2017 року до суду із зустрічним позовом, просила визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 з нею матір`ю (т.1 а.с.48-49, 50-51, 90-93, 95).

Позивач ОСОБА_1 вимоги зустрічного позову не визнав.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 7 червня 2017 року в задоволені первісного та зустрічного позову відмовлено (а.с.139-140).

Висновок суду мотивовано тим, що сторонами не надано суду реальних доказів на підтвердження наявності виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини спільно з будь-ким з батьків.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову та визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_5 ; в іншій частині рішення суду залишено без змін (т.2 а.с.107-112).

Постановою Верховного Суду від 3 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.144-148).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду.

При поверненні справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 від апеляційної скарги не відмовилась, в апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції в частині в відмови в задоволенні вимог зустрічного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю (т.1 а.с.142-143).

При поверненні справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 від апеляційної скарги не відмовився, в апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про визначення місця проживання дитини з батьком (т.1 а.с.146-151).

23 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про відмову від позову та закриття з цих підстав провадження у справі, обґрунтувавши тим, що місце проживання дитини за домовленістю з матір`ю дитини наразі вирішеного, між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як батьками дитини укладено Договір між батьками щодо їх участі у вихованні дитини та визначення її місця проживання, який посвідчено 8 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В.О., зареєстровано в реєстрі за №566 (т.2 а.с.210, 211-212).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відмову від позову прийнято, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 червня 2017 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини визнано нечинним, провадження у справі в частині первісного позову закрито.

Від ОСОБА_2 відмова від позову чи від апеляційної скарги не надійшла, тому при даному апеляційному перегляді справи суд переглядає рішення в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_2 з урахуванням обставин, що настали після ухвалення судом першої інстанції рішення, що оскаржено.

Переглянувши справу в частині зустрічного позову за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову в межах доводів і вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду в частині зустрічного позову, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилалися учасники справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в зустрічному позові з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , 1974 року народження, та ОСОБА_2 , 1984 року народження, є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої в м. Санкт-Петербург Російської Федерації (т.1 а.с.21).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини дочки ОСОБА_3 20 жовтня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом про встановлення постійного місця проживання дитини дочки ОСОБА_3 10 січня 2017 року.

Справа розглядалася судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій.

18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали Договір між батьками щодо участі у вихованні дитини та визначення її місця проживання, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В.О. 8 жовтня 2018 року, зареєстровано в реєстрі за №566. За умовами Договору з урахуванням думки та бажання дитини, яка досягла 10-річного віку, стосовно її місця проживання та утримання визначено місце проживання дочки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 . Батьки дитини домовились, що у разі зміни місця проживання дитини батько зобов`язується попереджувати матір письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання. Станом на час укладення договору дитина навчалася у середній школі І-Ш ступеню №18 м. Одеси; у разі зміни місця проживання дитини батько зобов`язується попереджувати матір письмово із зазначенням точного місця навчання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця навчання. У майбутньому батьки зобов`язалися спільними зусиллями сприяти отриманню дитиною вищої освіти за вибраним нею фахом. Мати має право за попереднім інформуванням батька та урахуванням стану здоров`я дитини зустрічатися з нею на території України (в місті проживання батька) та без перешкод спілкуватися з дитиною не рідше трьох разів на тиждень, у тому числі з правом раз на тиждень за згодою дитини залишати її у себе ночувати, узгодивши з батьком час повернення дитини за визначеним цим договором місцем постійного проживання дитини. У період шкільних канікул кожен із батьків має право проводити більше часу разом з дитиною та відпочивати разом з нею на території України (т.2 а.с.211-212).

Вказаний Договір між батьками щодо участі у вихованні дитини та визначення її місця проживання укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період касаційного перегляду справи.

Після скасування судового рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку з передачею справи на новий апеляційний розгляд позивач ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву про відмову від поданого ним позову, до заяви додав вищевказаний Договір між батьками щодо участі у вихованні дитини та визначення її місця проживання, відмову від позову обґрунтував тим, що наразі питання місця проживання дочки ОСОБА_3 є врегульованим між ним та ОСОБА_2 .

Відмову ОСОБА_1 від позову судом апеляційної інстанції прийнято.

Укладений між сторонами та нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо участі у вихованні дитини та визначення її місця проживання, за яким місце проживання дитини визначено з батьком, має наслідком відмову ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову. Дочка ОСОБА_7 досягла десяти років, батьки та дитина дійшли спільної згоди щодо місця проживання дитини з батьком.

Після повернення справи з касаційної інстанції до суду апеляційної інстанції на новий розгляд сторони фактично втратили інтерес до справи, рухом справи не цікавились, до суду не з`являлись.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 19 листопада 2020 року завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; заяв про відкладення розгляду справи не подали; справа в провадженні апеляційного суду після касаційного перегляду з квітня 2019 року; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. З огляду на те, що оголошені в країні карантинні заходи не мають прогнозованості у своєму продовженні надалі, в справі наявні матеріали для прийняття рішення, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 червня 2017 року в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення постійного місця проживання дитини скасувати.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення постійного місця проживання дитини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова