Провадження № 2/161/675/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 січня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Свій позов обґрунтовує тим, що 01 травня 1998 року Романівською сільською радою Луцького району зареєстровано її шлюб з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу в них народились діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Діти проживають з нею, перебувають на її утриманні. Відповідач отримує заробітну плату в розмірі 14 000, 00 грн., аліменти нікому не сплачує, є здоровим, працездатним. З огляду на наведене, просить шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвати. Стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі по 3 000, 00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просить покласти на відповідача судові витрати по справі.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 травня 1998 року, який зареєстровано Романівською сільською радою Луцького району, актовий запис № 02 (а.с.4).

Від даного шлюбу в них народились діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-8).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.

Як встановлено судом, на грунті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя у подружжя виникла неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог щодо розірвання шлюбу є підставним та підлягає до задоволення.

За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Як встановлено судом, сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-10).

Також встановлено, що діти проживають разом з матір`ю.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що батько дітей є особою працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, інших утриманців не має.

В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх.

При цьому, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

За таких обставин, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 768, 40 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу та 768, 40 грн. судового збору в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 255, 268, 282, 430 ЦПК України, статтями 180, 181 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Верхівка Луцького району Волинської області, та ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Луцьку Волинської області, зареєстрований 01 травня 1998 року Романівською сільською радою Луцького району, актовий запис № 02 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі розмірі по 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 , 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 20.01.2020 року.

Суддя Черняк В.В.