справа № 487/2021/17 провадження №2/489/12/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі АТ «Дельта банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

встановив:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк», Банк) звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 93156,49 дол.США та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог Банк вказав, що 22.11.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 648/713-К713, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 64000,00 дол.США. Грошові зобов`язання позичальника ОСОБА_1 були забезпечені договором поруки № 648/713-П713, укладеним з ОСОБА_2 .

Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 13.03.2017 утворилася прострочена заборгованість яка складається із 51588,96 дол.США заборгованості за кредитом та 41567,53 дол.США відсотків, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 12.05.2017 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.06.2017 (суддя Кирильчук О.І.) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Кильчука О.І. на підставі розпорядження керівника апарату від 24.04.2018 № 292 «Щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільну справу перерозподілено судді Тихонової Н.С.

Ухвалою судді Тихонової Н.С. від 26.04.2018 справу прийнято до провадження та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 05.07.2018 витребувано у ПАТ «Укрсоцбанк» виписку по особовим рахункам ОСОБА_3 .

Ухвалою від 29.10.2018 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 у справі була призначена судова бухгалтерсько-економічна експертиза, яка не проведене через невнесення відповідачем попередньої оплати вартості висновку експертизи.

У зв`язку із відставкою судді Тихонової ОСОБА_4 на підставі розпорядження керівника апарату від 01.04.2019 № 331 «Щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільну справу перерозподілено судді Коваленко І.В., ухвалою якого від 02.05.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в прядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 10.03.2020 в порядку процесуального правонаступництва замінено Пат «Укрсоцбанк» на АТ «Дельта Банк».

У судове засідання, призначене на 16.07.2020 16:00 год., сторони не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Крім того, від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, в якій Банк просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 судову повістку отримав 11.06.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Направлена на адресу відповідача ОСОБА_1 судова повістка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що 22.11.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 648/713-К713 (далі кредитний договір).

Відповідно до умов договору позичальник ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 64000,00 дол.США зі сплатою 12,50 процентів річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 21.11.2014. Кредит надано позичальнику на оплату придбаного автомобіля марки ACURA, 2007 року випуску, моделі MDX 3.7L, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 21/1 від 21.11.20, укладеним з ТОВ «Союз-Авто-Плюс» (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).

Відповідно до пункту 2.4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця.

Підпунктом 2.4.1 пункту 2.4 вказаного договору встановлено, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок Миколаївської філії АКБ «Укрсоцбанк» в період сплати, за який приймається період з «1» по «10» число місяця наступного за звітним.

Додатковою угодою № 1 від 06.10.2008 про внесення змін до кредитного договору, сторони дійшли згоди та з 20.10.2008 встановили процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,0 процентів річних.

Додатковою угодою № 2 від 23.07.2009 про внесення змін до кредитного договору сторони виклали перший абзац пункту 1.1 та підпункт 1.1.1 (та 1.1.2) пункту 1.1 договору в новій редакції. Зокрема, пунктом 1.1 встановили, що кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 65163,73 дол.США, зі сплатою 13,00 процентів річних, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 21.11.2016 з гідно графіка.

Грошові зобов`язання позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечені договором поруки № 648/713-П713, укладеним 22.11.2007 між Банком, позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 .

Із пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні 10.03.2020, з`ясовано, що вказана в договорі поруки дата «22 липня 2007 року» є помилкою, що підтверджується додатковою угодою № 1 до договору поруки від 23.07.2009 та кредитним договором.

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки, поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № 648/713-К713 від 22.11.2007.

Додатковою угодою № 1 від 23.07.2009 сторони внесли зміни до договору поруки з урахуванням змін внесених до кредитного договору додатковою угодою № 2 від 23.07.2009.

Згідно наявної у справі довідки Банку від 13.03.2017 № 10.1-87/4317 останнє погашення заборгованості ОСОБА_1 здійснено 21.10.2015 в розмірі 5 дол.США.

20.03.2017 за вих.№ USB/74 Банк надіслав на адресу відповідачів вимогу про усунення порушень в якій вимагав від позичальника у строк до 30 (тридцяти) днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 (трьох) днів з моменту її отримання, сплатити заборгованість по кредиту, нараховані проценти, комісії за користування кредитом і нараховані штраф/пеню на загальну суму 121873,07 дол.США.

Рух грошових коштів на особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 , в т.ч. і погашення заборгованості, позивач підтвердив випискою, згідно якої останнє погашення ОСОБА_3 здійснила 21.10.2015 в розмірі 5 дол. США, що відповідає довідці Банку від 13.03.2017 № 10.1-87/4317 та розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 13.03.2017 утворилася заборгованість на загальну суму 121873,07 дол.США, яка складається із 51588,96 дол. США заборгованості за кредитом, 41567,53 дол.США заборгованості за відсотками, 16251,24 дол.США пені за несвоєчасне повернення кредиту та 12465,34 дол.США пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості в сумі 93156,46 дол.США, яка складається із 51588,96 дол.США заборгованості по кредиту та 41567,53 дол.США заборгованості по процентам.

При вирішенні спору в частині розміру заборгованості суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Із доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що заборгованість по кредиту складає 51588,96 дол.США (65163,73 9928,01 3646,76 (сума отриманого кредиту - сума повернених грошових коштів строкової заборгованості сума повернених грошових коштів простроченої заборгованості)), по нарахованим процентам 41567,53 дол. США (39184,73 + 2382,80 (проценти нараховані на строкову заборгованість + проценти нараховані на прострочену заборгованість)).

Згідно розрахунку позивача нарахування процентів здійснено після спливу строку кредитування 21.11.2016, а саме починаючи з 22.11.2016 в розмірі 2067,86 дол.США.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Врахувавши наведене, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню на користь позивача, та врахувавши, що проценти після зміни строку виконання основного зобов`язання не нараховуються, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення процентів, нарахованих після спливу строку кредитування.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає доведеною в повному обсязі заборгованість позичальника по кредиту в розмірі 51588,96 дол.США та частково по процентам, нарахованим на строкову заборгованість, в розмірі 39499,67 дол. США (41567,53 2067,86), всього на загальну суму 91088,63 дол. США., яка відповідачами не спростована.

Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів суд виходить з наступного.

Нормами статей 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що грошові зобов`язання позичальника за кредитним договором забезпечені договором поруки № 648/713-П713, укладеним 22.11.2007 між Банком, позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 .

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звертався до суду із зустрічним позовом до Банку про припинення поруки, в об`єднанні якого з первісним позовом було відмовлено ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.04.2018.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.11.2019 по справі № 489/2637/18 (провадження № 2/489/89/19) в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки № 648/713-П713 від 22.07.2007 (вірна дата 22.11.2007) відмовлено. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 18.04.2018 в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

За таких обставин, встановлені рішенням суду від 28.11.2019 обставини мають преюдиційне значення для вирішення даного спору, а тому повторному доказуванню не підлягають.

Із мотивувальної частини вказаного рішення слідує, що суд визнав безпідставними доводи позивача ОСОБА_5 в частині припинення договору поруки через пропуск банком строку пред`явлення вимоги до поручителя та зміни зобов`язань позичальника без його згоди, які збільшили обсяг його відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку 51588,96 дол.США заборгованості по кредитну та 39499,67 дол. США заборгованості по процентам, нарахованим на строкову заборгованість по кредиту, всього на загальну суму 91088,63 дол. США,

Відповідно до статті 141 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 37100,60 грн. (37942,94 * 97,78 %).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором № 648/713-К713 від 22.11.2007, яка складається із 51588,96 дол.США заборгованості по кредитну та 39499,67 дол. США заборгованості по процентам, нарахованим на строкову заборгованість по кредиту, всього на загальну суму 91088,63 дол. США.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 37100,60 грн. (по 18550,30 грн. з кожного).

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100;

відповідачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Повний текст судового рішення складено 24.07.2020.

Суддя І.В.Коваленко'