КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5399/18
Провадження № 2/488/191/20 р.
28.05.2020 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва в складі:
головуючої судді Лазаревої Г.М.,
при секретарі Криницькій Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , третя особа: ОСОБА_12 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У грудні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що він є власником 1/6 частин з 52/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . В житловому будинку зареєстровані відповідачі, проте ніколи там не проживали, тому не сплачують комунальні послуги, майно та особисті речі відповідачів в житловому будинку відсутні.
Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав.
Відповідачі про день та час розгляду справи повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи те, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не з`явилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подали відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_13 є власником 1/6 частин з 52/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , співвласниками інших часток є ОСОБА_14 - 1/2 частки, ОСОБА_12 - 1/3 частки, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідачі ніколи не проживали в спірному житловому будинку, що підтверджено показами свідків, актом про непроживання від 26.09.2018 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Проте, згідно довідки Департаменту з надання адміністративних послуг станом на 03.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані 5 осіб, з них із вказаних в позовній заяві відповідачів лише ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстровані в спірному житловому будинку та відповідно втратили право користування жилим приміщенням.
В частині позовних вимог щодо визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд відмовляє через те, що позивачем не надано суду належних доказів їх реєстрації в спірному житловому будинку.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
Позов - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
В частині позовних вимог щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу для ознайомлення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_9 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_12 , АДРЕСА_4 .

Суддя: Г.М. Лазарева