ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» січня 2020 року

м. Харків

справа № 2-681/11

провадження 22-з/818/59/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , представник відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року в складі колегії суддів Кокоша В.В., Бобровського В.В., Шевченко Н.Ф.

в с т а н о в и в:

У січні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 979 048,80 грн та судові витрати в сумі 1820,00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 247 від 19 червня 2007 року в розмірі 979 048,80 грн, суму судового збору в розмірі 1700,00 грн та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року - залишено без змін.

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на автомобіль марки «Nissan», модель «Navara», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 , виданого 22 січня 2008 року ВРЕР № 1 ГУ МВСУ м. Харків; накладено арешт на будівельні матеріали, з яких складається житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року - залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі - задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-681/11, виданого 19 червня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», від імені якого діяв уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М.А., як вибулої сторони, на його правонаступника ОСОБА_1 , якому були передані всі права кредитора за договором кредиту № 247 від 19 червня 2007 року у розмірі 979 048,80 грн.

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Клопотання мотивовано тим, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвалою суду від 19 лютого 2014 року частково задоволено заяву банку про забезпечення позову.

19 червня 2014 року Ленінський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист та постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 10 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 45427332.

Зазначив, що постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області виконавче провадження № 45427332 закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто рішення суду виконано в повному обсязі.

Вказав, що одночасно із тим, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 14 січня 2019 року виведено в окреме провадження № 58072173. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 520/987/19, яке набрало законної сили 03 грудня 2019 року, його адміністративний позов задоволено частково, скасовано постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 45427332 від 14 січня 2019 року та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 58072173 від 14 січня 2019 року.

Вважав, що він повністю виконав зобов`язання, покладене на нього рішенням суду, таким чином, необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

Просив скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року.

16 січня 2020 року справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 січня 2020 року справу призначено до розгляду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання вважає, що клопотання ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 247 від 19 червня 2007 року в розмірі 979 048,80 грн, суму судового збору в розмірі 1700,00 грн та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року - залишено без змін.

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на автомобіль марки «Nissan», модель «Navara», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 , виданого 22 січня 2008 року ВРЕР № 1 ГУ МВСУ м. Харків; накладено арешт на будівельні матеріали, з яких складається житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року - залишено без змін.

На виконання судового рішення 19 червня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова видано два виконавчих листа № 2-681/11.

Постановою заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ВП № 45427235 від 10 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-681/11, виданого 19 червня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму боргу в розмірі 980 868,80 грн.

Постановою заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ВП № 45427232 від 10 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-681/11, виданого 19 червня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму боргу в розмірі 980 868,80 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі - задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-681/11, виданого 19 червня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», від імені якого діяв уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М.А., як вибулої сторони, на його правонаступника ОСОБА_1 , якому були передані всі права кредитора за договором кредиту № 247 від 19 червня 2007 року у розмірі 979 048,80 грн.

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 45427332 від 14 січня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-681/11, виданого 19 червня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму боргу в розмірі 980 868,80 грн закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.147 зворот).

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 45427335 від 14 січня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-681/11 виданого 19 червня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму боргу в розмірі 980 868,80 грн закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.149 зворот). Постанови є чинними.

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 45427332 від 14 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 виконавчий збір в розмірі 98 086,88 грн.

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 58072173 від 14 січня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови № 45427332, виданої 14 січня 2019 року Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 98 086,88 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 520/987/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій незаконними, скасування рішень, позов ОСОБА_2 - задоволено частково, скасовано постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лискова Є.С. про стягнення виконавчого збору ВП № 45427332 від 14 січня 2019 року; скасовано постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лискова Є.С. про відкриття виконавчого провадження № 58072173 від 14 січня 2019 року; в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Рішення є чинним.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 та 10 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Пунктом 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частинами 7 та 8 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

У пункті 10 зазначеної постанови, роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 свої зобов`язання перед новим кредитором ОСОБА_1 виконав в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 підтвердив, що за заявою кредитора ОСОБА_1 від 10 січня 2019 року про сплату боржником ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 980 868, 80 грн, закінчено виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , який є правонаступником банку, зазначеної суми боргу.

Таким чином, колегія суддів оцінивши зазначені в клопотанні обставини для скасування заходів забезпечення позову, а також, враховуючи повне виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року, дійшла висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню, оскільки підстави для збереження вжитих судом заходів забезпечення позову наразі відсутні, тому застосовані ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.158, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «Nissan», модель «Navara», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 , виданого 22 січня 2008 року ВРЕР № 1 ГУ МВСУ м. Харків, а також у вигляді накладення арешту на будівельні матеріали, з яких складається житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

О.В. Маміна

Повний текст ухвали складено 22 січня 2020 року.