П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року

м. Рівне

Справа № 572/903/20

Провадження № 22-ц/4815/758/20

Головуючий у Сарненському міському суді

Рівненської області: суддя Рижий О.А.

Час, дата і місце постановлення ухвали суду

першої інстанції: 15 год. 13 хв. 07 квітня 2020 року

у м. Сарни Рівненської області

(складено повним текстом)

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

за участі: учасники справи чи їх представники не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2020 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину і стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року в суд звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову. Обґрунтовуючи необхідність вчинення такого процесуального заходу, покликався на укладений між ним та ОСОБА_2 договір оренди землі, відповідно до якого відповідач передав заявнику в платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0037, площею 3,4186 га, строком на 49 років. Право оренди було зареєстроване 13 липня 2017 року за №21377182. Згідно з умовами договору наймач оплатив орендну плату за весь строк дії договору в розмірі 130 981 гривень. Проте, як згодом йому стало відомо, вказана земельна ділянка перебувала в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Інвест Україна" на підставі договору оренди землі від 15 грудня 2007 року. Хоча відповідно до умов укладеного 13 липня 2017 року договору ОСОБА_2 гарантував, що на момент його підписання земельна ділянка, в т.ч. право оренди на земельну ділянку, нікому іншому не продана, не відчужена будь-яким іншим чином, в спорі, заставі, під арештом, тощо не перебуває. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2019 року в справі №145/1611/18 договір оренди земельної ділянки від 13 липня 2017 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано недійсним, але в порушення вимог ч.2 ст. 216 ЦК України орендодавець отримані кошти повернути відмовляється. Тому, на переконання заявника, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист його прав та інтересів, які були порушені ОСОБА_2 . Ужиття відповідного заходу гарантуватиме заявнику повернення коштів та не спричинить збитків для відповідача. Незважаючи на те, що відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не може бути предметом виконання зобов`язань, однак у відповідача іншого майна, за рахунок якого можна забезпечити позов, у власності немає. Крім того, відповідно до прийнятого Верховною Радою України законопроекту "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо обігу земель сільськогосподарського призначення" з 01 жовтня 2020 року скасовується заборона на відчуження земель сільськогосподарського призначення усіх форм власності, тобто відповідач зможе відчужити земельну ділянку. Втім, коли земельна ділянка буде перебувати в останнього у власності, він матиме регулярний дохід з орендної плати, що надасть йому змогу повернути грошові кошти. Щодо виконання вимоги ст. 151 ЦПК України, то, на думку заявника, внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду в сумі трьох тисяч гривень, що складає розмір орендної плати за один рік, буде доцільним видом зустрічного забезпечення і співмірним із заходом, який належить застосувати.

З наведених спонукань просив забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів в сумі 130 981 гривень у виді заборони вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0037 площею 3,4186 га, яка розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та належить на праві власності відповідачу.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину і стягнення грошових коштів.

Постановляючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано належних, допустимих, обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а також не наведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На ухвалу суду заявником подано апеляційну скаргу, де покликався на незаконність і необґрунтованість судового рішення першої інстанції, які полягали в порушенні норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначав, що заява про забезпечення позову ним подавалася в цивільній справі №572/2862/19 за його позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення коштів. Проте подану заяву суддя Рижий О.А. розглянув поза межами цієї справи. Тому судом при вирішенні процесуального питання не було з`ясовано обставин справи, в межах якої невжиття заходів забезпечення позову унеможливлює ефективний захист порушених ОСОБА_2 прав та інтересів заявника. Крім цього, заяву про забезпечення позову суд розглянув без повідомлення учасників справи.

З викладених мотивів просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а заяву про забезпечення позову у виді заборони вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0037 площею 3,4186 га, яка розташована на території Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та належить на праві власності ОСОБА_2 , задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, і це не заперечується сторонами, в провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває справа №572/2862/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів.

Приходячи до висновку про скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів зважає на те, що заява не відповідає вимогам форми і змісту, що визначені ч.1 ст. 151 ЦПК України, тобто заявам про забезпечення позову, які подані після відкриття провадження у справі, а її оформлено з додержанням вимог ч.2 ст. 151 ЦПК України, передбачених для заяв, поданих до пред`явлення позову.

Цей факт призвів до розподілу заяви не раніше визначеному складу суду, у провадженні якого знаходиться цивільна справа. Разом з тим, ця обставина є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення апеляційним судом.

Заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа (п.3 ч.1 ст. 152 ЦПК України).

Пунктом 21 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами) передбачено, що передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо заяв про забезпечення позову, доказів, поданих після подання позовної заяви.

Вирішуючи ж питання про забезпечення позову по суті, колегія суддів виходить із такого.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Правилами ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Між тим, колегія суддів вважає голослівними покликання на те, що відповідач зможе відчужити земельну ділянку з цільовим призначенням: "Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", оскільки 13 листопада 2019 року Верховною Радою України було прийнято законопроект №2178-10 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення" відповідно до якого з 01 жовтня 2020 року буде скасовано заборону на відчуження земель сільськогосподарського призначення усіх форм власності.

Верховною Радою України 31 березня 2020 року прийнято Закон України № 552-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення", який набирає чинності з 01 липня 2021 року.

Отже, мораторій на відчуження земель для товарного виробництва скасовуються лише з червня 2021 року, після набрання цим законодавчим актом чинності, тобто до закінчення граничних строків розгляду цивільної справи.

Зазначеним також спростовуються й припущення, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заборона розпорядження (зокрема, але не виключно укладення договорів купівлі-продажу, міни, дарування, застави, іпотеки та інших правочинів) землями сільськогосподарського призначення встановлена законом і не потребує додаткових судових рішень з цього приводу.

Поготів, як зазначає сам заявник, рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2019 року договір оренди земельної ділянки від 13 липня 2017 року, що укладений між сторонами, визнано недійсним, тобто жодних прав на користування земельною ділянкою в ОСОБА_1 немає.

Очевидно, що заборона вчиняти реєстраційні дії обмежить відповідача, як власника земельної ділянки, у праві розпоряджатись належною йому земельною ділянкою на свій розсуд, в межах встановлених законодавством обмежень та на умовах передбачених іншими договорами, а також інших осіб, які мають право користування цим нерухомим майном.

З огляду на те, що спірні відносини виникли не з приводу порушення прав заявника щодо користування земельною ділянкою, то такі заходи забезпечення позову не відповідають принципу співмірності.

Недотримання справедливого балансу (співмірності) при втручанні в право власності є порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах закону порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд у разі ухвалення рішення, яке обмежує процесуальні права учасника справи (вирішуючи питання про забезпечення позову), має врахувати, що таке обмеження повинно бути дійсно необхідним та ефективним для забезпечення виконання рішення в майбутньому, з одного боку, але не повинно тягнути за собою невиправданих обтяжень для осіб, процесуальні права яких обмежуються, з іншого боку.

Отже, наведені підстави в заяві про забезпечення позову та доводи апеляційної скарги щодо необхідності вчинення бажаного ОСОБА_1 процесуального заходу є необґрунтованими.

Мотивом для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нової постанови за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідно до п.1 ч.3 ст. 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права, яке спонукає до обов`язкового скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 362, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2020 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

С.С.Шимків