Справа № 548/2066/20
Провадження №2-з/548/10/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2020 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хорол цивільну справу за заявою адвоката Павелка Руслана Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 а про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Павелко Руслан Сергійович в інтересах ОСОБА_1 а звернувся в суд з вищевказаною заявою, в якій прохає з метою забезпечення майбутнього позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою арештувати (заборонити відчуження), належної відповідачу 2 кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи приходить до висновку, що у заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, роз`яснено, що суди повинні звернути увагу на те, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь якої з осіб, котрі беруть у справі.

Заява про забезпечення позову має відповідати вимогам, визначеним нормам ЦПК України. В заяві про забезпечення позову має бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи дане клопотання, суд бере до уваги те, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачами вимогами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

У пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" сказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, - про що суд повністю пересвідчився.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Європейський суд з прав людини в п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України", зазначив, що: право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, судом вбачається що між сторонами існує реальний спір, так як наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Також суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, що призведе до порушення прав позивача, оскільки з даної заяви слідує, що відповідач грошові кошти не повертає, спілкування уникає не відповідає на телефонні дзвінки,

За таких обставин, суд прийшов до висновку, щооскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення суду при умові задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, задля захисту прав позивача, то необхідно заборонити будь-яким способом відчужувати, передавати в заставу (іпотеку) ОСОБА_2 2 кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

До такого висновку суд приходить, виходячи з розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, оскільки такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову. В той же час суд не задовольняє вимогу позивача щодо арешту вищевказаного майна, оскільки це суттєво обмежить права відповідача у використанні майна та може зашкодити його діяльності.

Відповідно до ч.7 ст. 152 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Павелка Руслана Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 а про забезпечення позову до подачі позовної заяви,- задовольнити частково.

Заборонити будь-яким способом відчужувати, передавати в заставу (іпотеку) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 2 кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 48.

В іншій частині заявлених вимог відмовити за безпідставністю.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 08.12.2020 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна