Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явив у Подільському районному суді міста Києва позов до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.2018 року, о 17 год. 55 хв. ОСОБА_2 в м. Києві на вул. Скляренка, 4, керуючи т/з Audi д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 .

В судовому порядку ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищевказаного ДТП.

Цивільно-правова відповідальність щодо автомобіля Audi д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Позивач, будучи власником автомобіля Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, позивачу було відмовлено, з підстав того, що ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем т/з Audi д.н.з. НОМЕР_1 .

З такою відмовою позивач не погоджується та просить суд стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 123908 грн. 94 коп. з урахуванням 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу за період з 14.03.2018 року по 17.12.2019 року; з ОСОБА_2 стягнути 41339 грн. 15 коп.

В судове засіданні позивач не з`явився. Представник позивача до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» також свого права на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю, просив суд відмовити у задоволенні позову, а розгляд справи провести без участі представника відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 свого права на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду було направлено відзив від імені ОСОБА_2 , однак цей відзив не містить підпису ОСОБА_2 , а тому не приймається судом до уваги. Відповідач також направив до суду додаткові пояснення, відповідно до яких просить суд у задоволенні позову до нього відмовити, в частині позовних вимог до страхової компанії позов задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що 28.01.2018 року, о 17 год. 55 хв. ОСОБА_2 в м. Києві на вул. Скляренка, 4, керуючи т/з Audi д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2018 року винним у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано ОСОБА_2 (а.с. 24)

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 11)

Цивільно-правова відповідальність щодо автомобіля Audi д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу № АК / 3814159. (а.с. 77)

Згідно вказаного полісу страхова сума складає 100000 грн. 00 коп. щодо заподіяння шкоди майну; франшиза 1000 грн. 00 коп.

14.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 22)

Листом від 14.03.2018 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав того, що спірне ДТП не вбачається страховою компанією як страховий випадок. Така відмова обґрунтована тим, що ОСОБА_2 будучи водієм застрахованого т/з Audi д.н.з. НОМЕР_1 не був законним володільцем та правомірним користувачем цього автомобіля. (а.с. 23)

Як вбачається зі Звіту № 081-18 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику т/з Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 від 26.02.2018 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту складає 132298 грн. 15 коп., вартість матеріального збитку - 92459 грн. 00 коп. (з ПДВ), та 81397 грн. 29 коп. (без урахування ПДВ) (а.с. 32)

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування».

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Згідно ст. 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Стаття 34.3. вказаного Закону передбачає, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 1.4. ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

П. 1.7. ч. 1 ст. 1 Закону передбачає, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, страхова компанія виходила з того, що автомобіль з іноземною реєстрацією, може бути ввезено на митну територію України виключно громадянами для особистих потреб, та не можуть бути використані іншими особами.

Відтак, відповідач виходив з того, що ОСОБА_2 будучи водієм застрахованого т/з Audi д.н.з. НОМЕР_1 не був законним володільцем та правомірним користувачем цього автомобіля. Зі змісту полісу вбачається, що страхувальником був ОСОБА_4 (а.с. 77)

Разом з тим, відповідач не надав до суду доказів того, що ОСОБА_2 керував забезпеченим автомобілем неправомірно, а відтак, ДТП що сталось не є страховим випадком.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 81397 грн. 00 коп. доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6- 927цс16 потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування і зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути за період з 14.03.2018 року по 14.03.2019 року пеню у розмірі 28638 грн. 36 коп. за подвійною обліковою ставкою НБУ; за період з 14.03.2018 року по 17.12.2019 року 3% річних у розмірі 4302 грн. 00 коп.; з 14.03.2018 року по 17.12.2019 року інфляційні втрати у розмірі 9571 грн. 29 коп.

Суд вважає, що грошове зобов`язання щодо виплати суми страхового відшкодування було прострочене, а відтак, позивач правомірно просить суд стягнути на його користь вищевказані грошові суми.

Відтак суд вбачає доведеними позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 123908 грн. 94 коп.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Враховуючи те, що згідно Звіту № 081-18 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику т/з Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 від 26.02.2018 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту складає 132298 грн. 15 коп., а зі страхової компанії підлягає стягненню 81397 грн. 00 коп., різниця підлягає стягненню з особи винної у скоєнні ДТП, тобто ОСОБА_2 у розмірі 39839 грн. 15 коп. В розрахунок не приймається розмір ПДВ.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів пропорційно задоволенню позовних вимог на користь позивача судовий збір.

Суд вважає за необхідне з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» стягнути суму судового збору в розмірі 1250 грн. 44 коп., а з ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 402 грн. 04 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ЄДРПОУ - 20602681) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) суму страхового відшкодування у розмірі 81397 грн. 29 коп., 3% річних у розмірі 4302 грн. 00 коп., пеню у розмірі 28638 грн. 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 9571 грн. 29 коп., що разом складає 123908 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) відшкодування майнової шкоди у розмірі 39839 грн. 15 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко