РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 559/1184/19

Провадження № 22-ц/4815/1184/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Ралець Р.В.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про витребування із незаконного володіння ОСОБА_1 автомобіль марки ВАЗ 111830, номерний знак НОМЕР_1 та мопед марки Yamaha Axis, номерний знак НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 травня 2011 року нею було придбано та зареєстровано на її ім`я автомобіль марки ВАЗ 111830, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 та 06 листопада 2013 року мопед марки Yamaha Axis, номерний знак НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 . Дані транспортні засоби були придбані за власні кошти, тому є її приватною власністю. Відповідач незаконно заволодів належними їй транспортними засобами, в результаті чого 05 листопада 2018 року звернулась в органи поліції із відповідним повідомленням про злочин. Згідно довідки територіального сервісного центру 5642 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України від 06.07.2018, згідно з автоматизованими базами даних НАІС, РПС територіального центру №5642 РСЦ МВС в Рівненській області за громадянином ОСОБА_1 транспортні засоби не реєструвались.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що спірні транспортні засоби були придбані за її особисті кошти тому є її приватною власністю.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_1 зазначає, що майно придбано у шлюбі, в якому сторони по справі перебували з 1998 року по 2017 рік та за спільні кошти, відносно мопеда відповідачу взагалі не відомо про його існування та у його володінні його немає.

З огляду на наведене просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на доведення факту набуття майна у приватну власність, належність майна саме їй відповідно до норм ст. 57 СК України, а також вибуття такого майна з її володіння поза її волі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 1998 року по 2017 рік.

Згідно довідки №31/17/5642-ЗО від 10.02.2018, виданої начальником ТСЦ №5642 РСЦ в Рівненській області за громадянкою ОСОБА_2 17 травня 2011 року було зареєстровано автомобіль марки ВАЗ 111830, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 та 06 листопада 2013 року мопед марки Yamaha Axis, номерний знак НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 (а.с.5).

Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Також особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви, зокрема знаходження спірного мопеда у відповідача та придбання цих транспортних засобів позивачкою за власний кошт чи отримання в дар, тощо.

Крім того, довідка МВС України РСЦ МВС в Рівненській області не свідчить про придбання позивачкою зазначених транспортних засобів за власні кошти, а тільки доводить той факт що спірне майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків