Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3669/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Рішко Г.І.,

секретар судового засідання - Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 . За тим ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 . За час свого життя ОСОБА_3 подарувала батьку позивача право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колгоспу «Зірка» розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах. Після смерті ОСОБА_3 спадщину за нею прийняв батько позивача ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги (заповіт покійна не залишила) у порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР - фактично вступивши у володіння спадковим майном. До складу цього майна ввійшли земельна ділянка загальною площею 1,14 га на території Оноцької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 1,25 умовних кадастрових гектарів. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом батько позивача не отримав. Позивач вказує, що прийняла спадщину після смерті батька та звернулася до державного нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідачем по справі є мати позивача, дружина спадкодавця ОСОБА_2 , яка претензій до спадкового майна не має. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 1,14 га на території Оноцької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів та розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах, у порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак позивач подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позовні вимоги визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , що стверджується листом Виноградівського РВ ДРАЦС від 27.09.2020 року за №950/22.3-26.

За життя ОСОБА_3 подарувала своєму сину, батьку позивача ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колгоспу «Зірка» розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, що стверджується копією договору дарування від 03.10.2000 року серії АВН № 804763, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. за реєстровим номером 3404.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилось спадкове майно:

- земельна ділянка загальною площею 1,14 га на території Оноцької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №018942 від 10.06.2003 року;

- сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №167871 від 10.09.2002 року, у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 1,25 умовних кадастрових гектарів.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, на правовідносини по спадкуванню спадщини за законом після померлої бабусі позивача поширюються норми Цивільного кодексу України 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті бабусі позивача її батько, ОСОБА_4 , успадкував вище вказане спадкове майно в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак свої спадкові права не оформив та не отримав Свідоцтва про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.10.2004 року.

У відповідності до положень ст. 1261 ЦК України 2003 р., спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька позивача, є його дочка, позивач по справі ОСОБА_1 та дружина спадкодавця, відповідач по справі ОСОБА_2 .

Відповідач на спадкове майно не претендує та не заперечує проти визнання права власності на вказане майно за позивачем, що стверджується заявою відповідача, поданою до суду від 07.12.2020 року.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України позивач спадщину після смерті свого батька прийняла, оскільки проживала разом з спадкодавцем на час його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька позивач звернулася до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. де позивача було повідомлено, що у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нього не має можливості та рекомендовано звернутись до суду.

Разом з тим, договір дарування, державний акт на право приватної власності на землю та сертифікати на право на земельну частку ( пай ) втрачено, у позивача є тільки їх копія.

Отримати дублікати правовстановлюючих документів спадкоємець не може, оскільки за їх видачею міг звернутися лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого або зіпсованого документа.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно у порядку спадкування, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на :

- земельну ділянку площею 0,48 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оноцької сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,26 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оноцької сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,23 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оноцької сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,17 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оноцької сільської ради.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах вартістю 7154,00 гривень та право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах вартістю 9491,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийГ. І. Рішко