КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №755/11256/19

02 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Пікуль А.А.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Смирнова Михайла Владиславовича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Виниченко Л.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

03 липня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09.09.2017 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності.

Вину ОСОБА_1 у спричиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року та постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 752/20840/17.

Розмір матеріальної шкоди, заподіяної йому як власнику автомобіля «Шкода Октавіа» складає 234 204,50 грн., що встановлено висновком експерта КНДІСЕ від 14.09.2017 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, проте страховою компанією страхова виплата проведена не була, однак остання має сплатити кошти у розмірі 98 000 грн., у зв`язку із чим відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і майбутньою страховою виплатою, а саме 136 204,50 грн.

Також вказував, що ним було понесено витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1180,00 грн. та збитки, пов`язані з необхідністю перекладу технічного паспорту на автомобіль, які має відшкодувати відповідач.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 136 204,50 грн. матеріального збитку, заподіяного пошкодженням належного йому транспортного засобу, 1188 грн. витрат, пов`язаних з необхідністю проведення автотоварознавчого дослідження, 325 грн. витрат, пов`язаних з необхідністю перекладу технічного паспорта на автомобіль для подання його в якості доказу до суду, а всього просив стягнути з відповідача 137 709,50 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнові витрати, понесені в результаті пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, у розмірі 137 709 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 377 грн. 10 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року по цивільній справі № 755/11256/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, 18 березня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Смирнов Михайло Владиславович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що позивачем не доведено розміру завданого йому матеріального збитку, оскільки у висновку автотоварознавчого дослідження №17421/17-54 значно завищений розмір збитків. В матеріалах справи відсутня роздруківка цін запасних частин з довідника Superschwacke, з якого експерт взяв ціни для порівняння, та відсутні фото пошкодженого транспортного засобу, які повинні бути невід`ємною частиною висновку експерта, тому поданий позивачем висновок експерта є неналежним доказом та безпідставно покладений в основу оскаржуваного рішення суду.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно висновку №17421/17-54 відновлення пошкодженого автомобіля є технічно недоцільним. При цьому позивачем не надано доказів утилізації автомобіля, зняття його з обліку, а тому вважає, що автомобіль відновлений і позивач ним користується. Також у згаданому висновку відсутній розрахунок вартості придатних залишків автомобіля, який є необхідним для визначення суми матеріального збитку, оскільки у випадку недоцільності відновлення автомобіля на цю суму зменшується сума збитку, так як залишки автомобіля залишилися у власності позивача.

Звертає увагу на те, що позивачем не доведено факту запрошення відповідача на огляд його пошкодженого автомобіля, тому в нього наявні сумніви в достовірності висновку експерта №17421/17-54. Інших належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження розміру завданої шкоди, позивачем суду не надано.

Судом першої інстанції не надано оцінки факту відсутності розмитнення пошкодженого автомобіля на території України, оскільки цей факт має істотне значення для визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу. Експерт КНДІСЕ ОСОБА_3 також не звернув уваги на те, що автомобіль позивача не розмитнений і вказав ринкову вартість за розмитнений автомобіль, що більш ніж в два рази підняло вартість автомобіля.

З метою встановлення дійсного розміру збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, на його замовлення експертом ОСОБА_4 було складено висновок №034/20 від 06 лютого 2020 року з використанням належних методичних матеріалів, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 147 540,20 грн. При цьому згідно вказаного висновку ринкова вартість автомобіля Шкода Октавія н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому вигляді становить 47914,08 грн.

Таким чином, позовні вимоги до нього є безпідставними, оскільки враховуючи те, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля становить 147540,00 грн., а вартість непошкоджених залишків становить 47914,00 грн., то відшкодуванню підлягають кошти в сумі 99 626,00 грн., й вказана сума покривається лімітом відповідальності страховика СК «Еталон».

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвокат Козлова Тетяна Анатоліївна просить апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що на підтвердження розміру шкоди позивачем надано до матеріалів справи висновок експерта КНДІСЕ № 17421/17-54 від 14.09.2017 року про вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_2 як власнику автомобіля Шкода Октавіа , реєстраційний номер НОМЕР_3 , за яким розмір заподіяного збитку складає 234 204,50 грн. Для визначення вартості відновлювального ремонту експертом було складено ремонтну калькуляцію на дату складання висновку № 17421/17-54 з використанням програмного комплексу АUDAТЕХ, що відповідає вимогам відповідних методик. Зазначає, що дійсно, до позову не додавалися фототаблиці, які є невід`ємною частиною висновку № 17421/17-54 через їх надмірний обсяг, довідковий характер та відсутність інформативного навантаження для підтвердження фактів та обставин, викладених в позові, проте це не свідчить про те, що висновок № 17421/17-54 є неналежним доказом у справі. У зв`язку з наведеним, до відзиву додала оригінали фототаблиць за підписом експерта та «мокрими» печатками КНДІСЕ та копію витягу з довідника Superschwacke, які є невід`ємними частинами висновку № 17421/17-54.

Звертає увагу на те, що позивач ніколи не стверджував, що автомобіль Шкода Октавіа , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить йому на праві власності, конструктивно знищений, вибув з його володіння, утилізований, знятий з обліку або розмитнений. Автомобіль і зараз знаходиться в режимі тимчасового ввезення на території України, частково відремонтований та використовується позивачем. Режим тимчасового ввезення забороняє розукомплектування автомобіля, а тим більше його відчуження без проходження відповідних митних процедур (сплати необхідних митних та інших платежів). Висновок № 17421/17-54 не містить розрахунку вартості придатних залишків автомобіля, оскільки, по-перше, таке питання перед експертом не ставилося, по-друге, визначити їх вартість неможливо, виходячи з того, що ні позивач, ні будь-які інші особи не вправі використовувати будь-які запчастини не розмитненого транспортного засобу у вільному обігу, тобто отримати матеріальну вигоду від продажу таких запчастин.

Крім того, 14.11.2019 року після апеляційного перегляду набрало законної сили рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року у цивільній справі № 761/24837/19 за позовом ОСОБА_2 до страхової компанії «Еталон» про стягнення суми страхового відшкодування та пені за полісом ОСЦПВ ОСОБА_1 та вказаним рішенням встановлено, що з вини ОСОБА_1 позивачеві завдано матеріальної шкоди на загальну суму 234 204,50 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві з вини відповідача (234 204,50 грн.), вже встановлений у рішенні суду, що набрало законної сили, та є обставиною, яка не потребує доказування.

Твердження відповідача про «завищення» вартості автомобіля і необхідність визначення його вартості як на «нерозмитнений» автомобіль на підставі даних з мережі Інтернет, а саме: на підставі даних сайту auto.ria.com взагалі є абсурдним, оскільки, по-перше, такий спосіб визначення розміру збитків не передбачений жодними методиками, які існують в Україні. По-друге, позивач є громадянином Італії, автомобіль зареєстрований за ним у цій країні, що підтверджується техпаспортом, копія якого додана до матеріалів справи. Так як автомобіль перебуває в Україні в режимі тимчасового ввезення, тому визначення його ринкової вартості можливе єдиним способом - за даними відповідних інформаційних джерел про ціни на вживані автомобілі у Європі та з використанням затверджених в Україні методик, як це і зробив експерт у висновку № 17421/17-54.

Зазначає, що на підтвердження розміру шкоди, відповідачем було долучено до матеріалів справи висновок судової автотоварознавчої експертизи від 06.02.2020 року № 034/20, складений експертом ОСОБА_4 , який є недостовірним доказом, оскільки під час складання цього висновку експертом порушені нормативно-правові акти з питань судово-експертної діяльності Міністерства юстиції України і допущені грубі порушення методологічного характеру. Експертизу проведено без фото таблиць, на яких зображено досліджуваний транспортний засіб в пошкодженому стані та без його огляду особисто експертом, тому експерт ОСОБА_4 взагалі не мав права проводити судову автотоварознавчу експертизу, оскільки у нього були відсутні необхідні для такої експертизи дані та документи.Крім того, експерт ОСОБА_4 стверджує, що в он-лайн версії довідника «Superschwacke» відсутня технічна можливість для визначення ринкової ціни КТЗ станом на минулу дату (на дату ДТП), і виключно на свій розсуд вигадує нові методологічні підходи для визначення середньої ціни досліджуваного КТЗ, а не довідкової на відповідну дату (на дату ДТП), всупереч п.7.4. «Методики».

Також стосовно проведеного експертом ОСОБА_4 визначення вартості непошкоджених залишків автомобіля та зменшення на цю суму розміру збитків позивача, вважає за потрібне зазначити наступне (дослідження за п. 1.9. Висновку № 034/20): всупереч п. 7.20. «Методики» у своєму висновку № 034/20 експерт ОСОБА_4 не зазначає яким чином ним були визначені технічно справні складові частини досліджуваного КТЗ, адже діагностика цих складових не була проведена. Окрім того експертом ОСОБА_4 також не взято до уваги той факт, що досліджуваний ним автомобіль перебував у режимі тимчасового ввезення, при цьому досліджуваний КТЗ зареєстрований і знаходиться на постійному обліку в іншій країні, а саме в Італії. В зв`язку з цим зазначила, що відповідно до п. 2.2. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажуне придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. А оскільки режим тимчасового ввезення, в якому перебував і перебуває досліджуваний КТЗ в момент ДТП та після нього, забороняє його розукомплектування, а тим більше його відчуження без проходження відповідних митних процедур (сплати необхідних митних та інших платежів). Отже, визначення вартості утилізації, яку розрахував експерт ОСОБА_4 у своєму висновку № 034/20 не відповідає викладеним пунктам НПА.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Смирнов Михайло Владиславович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Козлова Тетяна Анатоліївна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля «Шкода Октавія», н.з. НОМЕР_2 , на підставі технічного паспорта на автомобіль серії НОМЕР_4 (а.с. 44-47).

09 вересня 2017 року, о 09 год. 30 хв., ОСОБА_1 в м. Києві по вул. В.Васильківська біля будинку № 141, керуючи автомобілем «БМВ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зманеврувавши ліворуч створив аварійну обстановку автомобілю «Шкода» н.з. НОМЕР_2 , змусивши його змінити напрямок руху та в подальшому здійснити наїзд на перешкоду, що призвело до пошкодження автомобіля «Шкода» н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП (а.с. 7-8).

10 квітня 2018 року Апеляційним судом м. Києва винесено постанову, якою постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року змінено шляхом виключення відомостей з мотивувальної частини постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року, в решті постанову залишено без змін (а.с. 9-16).

Таким чином, встановлено, що дії ОСОБА_1 пов`язані із порушенням правил дорожнього руху перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із пошкодженням автомобіля «Шкода» н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 17421/17-54, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Шкода», н.з. НОМЕР_2 ., внаслідок ДТП становить 234 204,50 грн. (а.с. 23-28).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що розмір матеріальної шкоди складає 234204,50 грн., однак оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, відповідач повинен відшкодувати йому різницю між фактичним розміром шкоди і майбутньою страховою виплатою в розмірі 98000,00 грн., а саме 136 204,50 грн. Також відповідач має відшкодувати йому понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 180,00 грн. та збитки, пов`язані з необхідністю перекладу технічного паспорту на автомобіль, в сумі 325 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем, як винною особою, повинно бути відшкодовано позивачу шкоду, завдану внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП 09.09.2017 року, яка не покривається страховою виплатою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідає вимогам матеріального права, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом встановлено, що згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 17421/17-54, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Шкода», н.з. НОМЕР_2 ., внаслідок ДТП становить 234 204,50 грн. (а.с. 23-28).

При цьому, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди буда застрахована у ПрАТ «Страхове товариство «Еталон» відповідно до полісу №АК-1521125 від 12 жовтня 2016 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року у справі №761/24837/17 позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа - ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та пені - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 98 000,00 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року у розмірі 8 272,27 грн., інфляційні втрати за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року у розмірі 1 672,86 грн., 3 % річних за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року - 700,77 грн., а всього - 108 645,90 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року, а також 3 % річних, нарахованих на прострочену суму страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн., починаючи з 16 червня 2019 року по день фактичного виконання рішення суду про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 1 086,46 грн.

Даним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що з вини ОСОБА_1 позивачеві завдано матеріальної шкоди на загальну суму 234 204,50 грн., однак оскільки цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», то зі страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню вартість завданого матеріального збитку, зменшена на суму франшизи, тобто, у розмірі 98 000 грн. (100 000 грн. - 2%).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року встановлено, зокрема те, що ОСОБА_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоди на загальну суму 234 204,50 грн.

ОСОБА_1 був залучений до участі в справі №761/24837/17 в якості третьої особи. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року в апеляційному порядку ОСОБА_1 не оскаржував.

З огляду на те, що стягнутого з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» страхового відшкодування в розмірі 98 000,00 грн. недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої позивачу відповідачем у результаті дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме: 136204,50 грн. (234204,50 грн. - 98000 грн.)

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено розміру завданого йому матеріального збитку, оскільки у висновку автотоварознавчого дослідження №17421/17-54 експертом ОСОБА_3 значно завищений розмір збитків, тому він є неналежним доказом, з огляду на наступне.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до частин 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

На неналежність висновку експерта №17421/17-54, на думку відповідача, вказує: відсутність роздруківки цін запасних частин з довідника Superschwacke з якого експерт взяв ціни для порівняння та відсутність фото пошкодженого транспортного засобу, які повинні бути невід`ємною частиною висновку експерта; відсутність у висновку розрахунку вартості придатних залишків автомобіля; той факт, що експерт КНДІСЕ ОСОБА_3 не звернув уваги на те, що автомобіль позивача не розмитнений і вказав ринкову вартість за розмитнений автомобіль, що більш ніж в два рази підняло вартість автомобіля.

Судом апеляційної інстанції для перевірки доводів апеляційної скарги було задоволено клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Смирнова Михайла Владиславовича про допит в судовому засіданні експерта КНДІСЕ Єрмоленка Олега Олександровича.

Будучи допитаним в судовому засіданні, експерт КНДІСЕ ОСОБА_3 пояснив, що довідник Superschwacke видається щомісяця. При проведенні автотоварознавчого дослідження автомбіля марки «Шкода Октавіа», н.з. НОМЕР_2 . він користувався довідником цін №1 за 2017 рік в паперовому вигляді. Подальші редакції довідника були в електронному вигляді. Також вказав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації автомобіля (об`єкта оцінки) становив 7 років та 2 місяці, тому редакція довідника цін, яку він використовував була актуальною. На запитання представника відповідача про те, чому саме довідник Superschwacke був використаний при автотоварознавчому дослідженні, експерт зазначив, що інформація в довіднику Superschwacke є найбільш об`єктивною, в порівнянні з іншими джерелами, в тому числі з даними мережі Інтернет. Щодо можливості порівняння цін на автомобілі між ринками України та Європи, експерт КНДІСЕ ОСОБА_3 вказав на неможливість такого порівняння, з огляду на різне ціноутворення. Зазначив, що складення експертного висновку без огляду об`єкта дослідження або кольорових фотознімків належної якості (в разі неможливості безпосереднього огляду), суперечить Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Оцінивши висновок експерта КНДІСЕ Єрмоленко О.О. №17421/17-54 від 14.09.2014 року в сукупності з поясненнями експерта ОСОБА_3 , допитаного судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи скарги щодо неналежності висновку експерта №17421/17-54 від 14.09.2014 року є безпідставними, оскільки вказаний висновок складений з дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та з використанням актуальної редакції довідника цін Superschwake. Відсутність у висновку розрахунку вартості придатних залишків автомобіля зумовлена тим, що таке питання перед експертом не ставилося й, відповідно, відповідь на нього експертом не надавалася.

Доводи скарги про те, що до позовної заяви не було додано додатки до висновку експерта №17421/17-54 від 14.09.2014 року, які є невід`ємною частиною висновку експерта не свідчать про неналежність вказаного висновку експерта в якості доказу на підтвердження розміру завданої позивачу майнової шкоди. Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу представником позивача було додано оригінали фототаблиць за підписом експерта Єрмоленка О.О. та відтисками печатки КНДІСЕ та копію витягу з довідника Superschwacke, які є невід`ємними частинами висновку № 17421/17-54від 14.09.2014 року.

Колегією суддів відхиляються також доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту запрошення відповідача на огляд його пошкодженого автомобіля. Вказані доводи спростовуються повідомленням експерта КНДІСЕ Єрмоленко О.О., надісланим 11.09.2017 року на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 в якому ОСОБА_1 було запропоновано прибути для участі разом з експертом в проведенні огляду пошкодженого автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2 14 вересня 2017 року на 10 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 43 СТО. Також повідомлено, що в разі неявки, огляд автомобіля буде проведено без його участі.(а.с.169)

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Смирнов Михайло Владиславович послався на те, що з метою встановлення дійсного розміру збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, на його замовлення експертом ОСОБА_4 було складено висновок №034/20 від 06 лютого 2020 року з використанням належних методичних матеріалів.

З висновку експерта №034/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеного судовим експертом ОСОБА_4 06 лютого 2020 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в ДТП, яка сталася 09 вересня 2017 року, станом на дату ДПТ становить 147540,20 грн. Ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП, яка сталася 09 вересня 2017 року, в пошкодженому вигляді (вартість утилізації) станом на дату ДТП становить 47914,08 грн.

Надаючи оцінку вказаному висновку, колегією суддів враховується, що експерт ОСОБА_4 проводив оцінку автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 як не розмитненого на території України автомобіля, тоді як вказаний автомобіль перебуває в Україні в режимі тимчасового ввезення, оскільки його власником є громадянин Італії та автомобіль зареєстрований за ним у цій країні, що підтверджується техпаспортом, вказаний автомобіль розмитненню не підлягає, а тому визначення його ринкової вартості можливе за даними відповідних інформаційних джерел про ціни на вживані автомобілі у Європі та з використанням затверджених в Україні методик.

Також у вказаному висновку зазначено, що ідентифікація досліджуваного КТЗ проводилась експертом згідно заяви на проведення експертизи на підставі наданих замовником вихідних даних, а також на підставі даних, що містяться в ідентифікаційному номері досліджуваного КТЗ. Зокрема, для ідентифікації КТЗ використовувалися наступні вихідні дані: копія свідоцтва про реєстрацію досліджуваного автомобіля; копія висновку експерта №17421/17-54 від 14.09.2017 року з додатками, зокрема, копії акту огляду транспортного засобу від 14.09.2017 року та калькуляції відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля.

Судовим експертом ОСОБА_4 не здійснювався безпосередній огляд автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому, обраховуючи вартість утилізації, експерт ОСОБА_4 визначив технічно справними складові частини досліджуваного КТЗ, а саме: двері передні ліві, двері задні праві, скло задніх лівих та правих дверей (2 шт.), ручки зовнішні передніх дверей (2шт.), дзеркала зовнішні в зборі (2 шт.), скло опускне дверей задніх (2 шт.), скло трикутне задніх дверей (2 шт.), ручки зовнішні задніх дверей (2 шт.), бампер задній, двері задка, скло задка, ліхтарі задні (2шт.), скло бічне ліве та праве (2шт.). Разом з тим, у висновку експерта не наведено обґрунтувань як саме встановлювалися справні складові частини автомобіля, оскільки огляд автомобіля саме ним здійснювався, діагностика цих зовнішніх складових та внутрішніх складових не була проведена, а у вихідних даних, наданих замовником, відсутні відомості про справні складові частини транспортного засобу.

Враховуючи встановлені вище обставини, висновок експерта №034/20 судової автотоварознавчої експертизи, складений судовим експертом ОСОБА_4 06 лютого 2020 року не може бути покладений в основу судового рішення при вирішенні питання про розмір майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем розміру майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів відхиляє та вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Шкода», н.з. НОМЕР_2 становить 234 204,50 грн., який було визначено у висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 17421/17-54 від 14.09.2017 року та що стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 136204,50 грн. (234204,50 грн. - 98000,00 грн.)

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1188,00 грн. та витрат пов`язаних із необхідністю здійснення перекладу технічного паспорту на автомобіль у розмірі 325,00 грн. колегія суддів виходить з наступного.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).

З акту №17421/17-54 здачі-приймання висновку авто товарознавчого дослідження №17421/17-54 від 14.09.2017 року, підписаного представником виконавця судовим експертом КНДІСЕ Єрмоленко О.О. та замовником, платником ОСОБА_6 вбачається, що ціна експертизи становить 1188,00 грн. Вказана сума в розмірі 1188,00 грн. сплачена наперед. (а.с.48)

Також згідно квитанції №19037 ЛБ, виданої Бюро перекладів «Лінгво груп», ОСОБА_2 сплачено 325,00 грн. за надання послуг з перекладу з іспанської мови. (а.с.49)

З урахуванням того, що позивачем для відновлення свого порушеного права понесено реальні збитки у вигляді витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1188,00 грн. та у вигляді витрат пов`язаних із необхідністю здійснення перекладу технічного паспорту на автомобіль у розмірі 325,0 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані збитки мають бути відшкодовані відповідачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Смирнова Михайла Владиславовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Смирнова Михайла Владиславовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 липня 2020 року.

Головуючий: Судді: