Справа №:755/2433/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву про закриття провадження у справі, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товарситва з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» про стягнення вихідної допомоги, компенсації у зв`язку із достроковим розірванням трудового договору, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

17 лютого 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксантіс Фарма» про стягнення вихідної допомоги, компенсації у зв`язку із достроковим розірванням трудового договору, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12 травня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 травня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксантіс Фарма» про стягнення вихідної допомоги, компенсації у зв`язку із достроковим розірванням трудового договору, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом № 761/5246/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксантіс Фарма» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка перебуває в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва.

19 листопада 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі.

12 листопада 2020 року представник відповідача - адвокат Гісунова Н.В. подала до суду заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки 17 серпня 2020 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалене рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксантіс Фарма» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на виконання рішення суду ОСОБА_1 поновлено на займаній посаді з 15 січня 2020 року, відповідно відсутні законні підстави для нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги, компенсації у зв`язку з розірванням трудового договору, середнього заробітку за затримку при звільненні, які заявлено в межах розгляду даного спору.

30 листопада 2020 року представник позивача - адвокат Льовкін М.О. подав до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи № 761/5246/20, позивача поновлено на роботі, разом з тим заявлені вимоги щодо виплати заробітної плати та інших обов`язкових платежів на дату звільнення працівника із займаної посади безпосередньо стосуються доведення підстав припинення трудових відносин, які відновлено за рішенням суду, також за наслідками закриття провадження у справі позивач просить вирішити питання повернення судового збору, який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наведені сторонами підстави для закриття провадження у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до предмету позову, ОСОБА_1 пред`явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» з вимогами: « Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 57749, 70 гривень (з урахуванням податків і зборів), компенсацію у зв`язку з достроковим розірванням трудового договору у розмірі 217658,10 гривень ( з урахуванням податків і зборів), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53511,70 гривень, з урахуванням податків і зборів ( за період з 16.01.2020 р. по 14.02.2020 р.) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.02.2020 по день прийняття судом рішення».

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому, право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Як з`ясовано судом під час розгляду цивільної справи, 17 серпня 2020 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалене рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ксантіс Фарма» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера з маркетингу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» з 15 січня 2020 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 311784 (триста одинадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 06 коп., без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» на користь держави судовий збір у розмірі 1979 /одна тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять/ грн. 32 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді менеджера з маркетингу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» та виплати йому суми середньомісячної заробітної плати у розмірі 44540 (сорок чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 58 коп., без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів. В решті позову відмовити.

Оцінивши наведені сторонами підстави для закриття провадження у цивільній справі, з`ясувавши обставини справи, які підлягають доведенню в межах даного спору, судом встановлено, що на час звернення позивача до суду існували підстави для звернення до суду з вимогою простягнення вихідної допомоги, компенсації у зв`язку із достроковим розірванням трудового договору, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення предмет спору відсутній у зв`язку з вирішенням спору між працівником та роботодавцем стосовно підстав припинення трудових відносин, ці обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи № 761/5246/20, а в силу положень ч.4 та ч.5 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі, оскільки наведені сторонами обставини та долучені до справи докази, свідчать про відсутність предмета спору, що дає підстави для застосування положень п. 2 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно ч.2 ст. ст.255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Положеннями п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи викладене та керуючись статями 2, 4, 12, 13, 255, 256, 258-261, 263, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» про стягнення вихідної допомоги, компенсації у зв`язку із достроковим розірванням трудового договору, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на підставі п.2 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, сплачений на підставі квитанції №44763131 від 13 лютого 2020 року на рахунок отримувача: UA0026005, отримувач коштів: УК у Дніпровському районі м. Києва, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 38012871, банк отримувача Державне Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, платник -« Льовкін Максим Олегович », призначенння платежу - «судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Дніпровський районний суд м. Києва».

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я