Справа № 263/669/20
Провадження № 2-н/263/128/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Є.С., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И Л А:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 .

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Із долученої до матеріалів справи копії паспорту №001947323 та Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1436-1 убачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У заяві про видачу судового наказу заявником у графі відомостей по боржника зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Також до матеріалів долучено довідку від 17 січня 2020 року № 11, видану ОСББ «Аріадна 77» із якої убачається, що ОСОБА_1 не зареєстрована, але проживає із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

За змістом ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальна підсудність визначає компетенцію суду по розгляду справи залежно від знаходження відповідача. Коли ним є громадянин, то позови пред`являються до суду за місцем його реєстрації проживання або перебування.

Альтернативною називається підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу.

При цьому, підстав для застосування альтернативної підсудності не встановлено з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування це - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Реєстрації підлягає як місце проживання, так і місце перебування.

Відповідно до пунктів 7, 9 Постанови КМУ від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні шляхом проставляння в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи.

Таким чином, для застосування вимог ст. 28 ЦПК України, яка визначає можливість визначення підсудності за вибором заявника (позивача), необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування заявника (позивача). Наведеною нормою не передбачено можливості звернення до суду із заявою (позовом) за фактичним місцем проживання заявника (позивача), не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Оскільки місто Мар`їнка є територією, яка входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, суд не зможе перевірити місце реєстрації боржника.

Отже, за територіальною підсудністю, з урахуванням підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», відноситься до Покровського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

У зв`язку з тим, що місце реєстрації боржника територіально не відноситься до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, слід дійти до висновку про відмову у видачі судового наказу.

При цьому, слід звернути увагу заявника на те, що згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 3, 27, 165 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 .

Роз`яснити заявниці право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу із дотриманням правил підсудності.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя Є.С.Ікорська