У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2020 року

м. Київ

справа № 675/1561/19

провадження № 61-9345 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, державного реєстратора комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь Володимира Леонідовича, ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» про визнання бездіяльність незаконною, визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання бездіяльності незаконною, визнання незаконним наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-23195-СГ від 11 грудня 2017 року, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №26 від 22 січня 2018 року та скасування державної реєстрації речового права.

Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 26 вересня 2019 року, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 22 січня 2020 року. Цією ж ухвалою витребувано від сектору з питань державної реєстрації Ізяславської РДА договір оренди земельної ділянки від 22 листопада 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Поділлятрансагро».

У судовому засіданні 26 лютого 2020 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, а також звернулася до суду з усним клопотанням про поновлення процесуального строку для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що пропустила строк для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог з поважних причин, оскільки відповідні відомості, що стали підставою для уточнення позовних вимог, були отримані нею як відповідь на запит адвоката. Угода із довірителькою була укладена вже після звернення до суду, а тому на підставі сформованої у правової позиції вона просить прийняти заяву про уточнення позовних вимог, поновивши строк для подання такої заяви. Також зазначила, що її неявка у попередні судові засідання були викликані поважними причинами.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2020 року, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку для подання заяви про уточнення позовних вимог. Заяву про уточнення позовних вимог залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду заяву про уточнення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд виходив з того, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду (стаття 126 ЦПК України).

22 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду подана касаційна скарга представником ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами порушено норми процесуального права , а саме статтю 121 ЦПК України, що призвело до прийняття незаконного рішення. Вважає, що судами не повно досліджено всі обставини справи та звужено процесуальні права позивача.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 2, 4, 7, 8 статті 83 ЦПК України).

Частиною 1 статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підготовче судове провадження - це стадiя судового прoцесу, в якoму рoзглядається предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті.

За частиною 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно частини 1 статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (частина 2 статті 189 ЦПК України).

Встановлено, що підготовче провадження у зазначеній справі розпочалося 21 серпня 2019 року на підставі постановленої судом ухвали про відкриття провадження.

26 вересня 2019 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 04 листопада 2019 року у зв`язку з неявкою сторін.

04 листопада 2019 року представник позивача направила до суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання через її відпустку, у зв`язку із чим проведення підготовчого судового засідання було відкладено на 05 грудня 2019 року.

05 грудня 2019 року представник позивача направила до суду письмове клопотання про проведення засідання без її участі та витребування доказів.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 05 грудня 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 22 січня 2020 року.

22 січня 2020 року представник позивача направила до суду клопотання щодо відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою її доньки, розгляд справи відкладено на 26 лютого 2020 року.

26 лютого 2020 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог і заявила клопотання про поновлення строку для подання такої заяви, посилаючись на те, що поважними причинами пропуску строку для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог є укладення угоди з представником після звернення до суду, а відомості, що стали підставою для уточнення позовних вимог, були отримані в результаті її адвокатського запиту, неявка в попередні судові засідання викликана поважними причинами.

Процесуальна рівність забезпечує гарантії доступності до правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Принцип рівності перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя.

Принцип рівності був неодноразово застосований ЄСПЛ і у справах щодо України. Наприклад, у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03), рішення від 15 травня 2008 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що підготовче провадження у справі тривало майже чотири місяці, ОСОБА_1 здійснювала представництво інтересів ОСОБА_2 з 30 жовтня 2019 року, у зв`язку із чим представник не була позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про уточнення позовних вимог в межах наданих цивільним процесуальним законодавством строк.

Цивільний процесуальний представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя.

Крім того, участь у справі представника не позбавляє довірителя права на особисту участь у справі. Таким чином, позивач протягом тривало часу (майже 4 місяці) була наділена процесуальним правом звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог, проте не скористалася їм., у зв`язку із чим висновки судів про відсутність підстав для поновлення строку для звернення до суду із заявою про уточнення позовних вимог обґрунтованими.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відтак, касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в них доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Керуючись частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, державного реєстратора комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь Володимира Леонідовича, ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятрансагро» про визнання бездіяльність незаконною, визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації речового права відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров