Ухвала

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 213/1971/17

провадження № № 61-9127ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником Лівицьким Олександром Миколайовичом , на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - ПАТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 22 140,66 грн та судові витрати.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Криворізька теплоцентраль» за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 22 140,66 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 рокурішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 рокузалишено без змін.

У квітня 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника Лівицького О. М. , подала касаційну скаргуна рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником Лівицьким О. М. , повернуто з підстав відсутності у адвоката Лівицького О. М. повноважень на представництво ОСОБА_1 у Верховному Суді.

У червні 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника Лівицького О. М. ,подала повторно до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає ,касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову в ній становить 22 140,66 грнта не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2020 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» цього показника в 2 102,00 грн складає 210 200,00 грн (100 х 2 102,00).

Доводи касаційної скарги, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу є неприйнятними, оскільки не містять належного обґрунтування.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведенного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником Лівицьким Олександром Миколайовичом на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель