Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1811/20
Провадження №: 2/332/1080/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Марченко Н.В.
при секретарі: Литвиненко І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
У липні 2020 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Заводський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи тим, що відповідно до договору довічного утримання він отримав у власність Ѕ будинку АДРЕСА_1 . Відповідач фактично у 2015-2018 роках не проживав за вказаною адресою, на даний час він інколи з`являється та фактично намагається використовувати частину житлового будинку, в якому проживає він із дружиною та малолітньою дитиною. Під час відвідувань відповідач здійснює фізичний та психічний тиск на нього та членів сім`ї. У зв`язку із тим, що відповідач фактично є тимчасовим жильцем у його будинку, будь-яких майнових прав на вказану квартиру не має, тому на підставі ст.. 99 ЖК України просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 22.09.2020 року.
Ухвалою суду від 03.11.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, була залучена ОСОБА_4 та виключено із кола третіх осіб у справі Заводський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області.
У судовому засідання позивач та його представник просили задовольнити вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 03.11.2020 року.
Третя особа ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що відповідач не є її близьким родичем, хоча і мають спільне прізвище та по-батькові. Фактично за зареєстрованою адресою відповідач не проживає, але речі його там є, серед речей був ідентифікаційний код, з якого зробили копію та долучили до справи, також відповідач іноді з`являється в будинку та заважає новим мешканцям. Комунальні послуги він не сплачує.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору довічно утримання, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В. 23.06.2020 року, ОСОБА_3 передала у власність Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,5 кв.м., у тому числі житловою площею 61.3 кв. м., з відповідними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, наземними та підземними комунікаціями (а.с. 5-7).
На Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В. була накладена заборона відчуження до припинення чи розірвання договору довічного утримання, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с. 8).
Звертаючись із зазначеним позовом, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 є фактично тимчасовим жильцем у будинку Позивача, тому на підставі ст. 99 ЖК України просив визнати його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, однак суд вважає такі вимоги незаконними, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У частині першій ст. 98 ЖК України надано поняття тимчасових мешканців, так наймач жилого приміщення та члени його сім`ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім`ї наймача. Згідно частини другої цієї ж статті вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48).
Частиною третьою ст. 99 ЖК України визначено, що у разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Натомість, згідно з відповіді на запит Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 1457_01-71 від 31.07.2020 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 03.11.1998 року (а.с. 16). Згідно пояснень третьої особи ОСОБА_3 та обставин, викладених Позивачем у позові, Відповідач на даний час інколи з`являється, фактично намагається використовувати частину житлового будинку, в якому проживає Позивач із сім`ю, у будинку є речі Відповідача, що спростовує доводи Позивача про те, що Відповідач є тимчасовим жильцем у спірному будинку. Також суду не надано доказів про укладання договору найму або піднайму спірного житлового приміщення.
Окрім того, Позивачу під час укладання Договору довічного утримання було відомо про права третіх осіб, які зареєстровані у відчужуваній нерухомості, про що свідчить п. 5.3 цього Договору.
На підставі вищенаведеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в особі адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з тих підстав, на які він посилається у своїй позовній заяві, є необґрунтованими, не доведеними належними, достатніми та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, тому не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-284, 288 ЦПК України
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в особі адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 11.12.2020 року.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.В. Марченко