Провадження № 2/643/896/20
15.01.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання -Полковник Г.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.10.2019року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Відзив на позов не надав..
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до копії постанови Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.09.2017року, 14.05.2017 року о 16-30год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ-24, д.н. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Опель, д.н. НОМЕР_4, який рухався попереду у попутному напрямку, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Суд вважав доведеним наявність в діянні ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 КУпАП, тобто керування транспортним засобами особою в стані наркотичного сп`яніння та складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП було закрито ,у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення /а.с.8/.
В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Opel Omega д.н. НОМЕР_4 належить позивачу ОСОБА_1 /а.с.28/.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Як передбачено ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З урахуванням наведеного, оскільки заподіяна позивачу шкода не відшкодована, то вона підлягає стягненню із заподіювача шкоди, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн., а також витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку - 1200,00грн., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 16.11.2016 року
Однак, не підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені позивачем на отримання правничої допомоги.
Так, суду не було надано угоду про оплату юридичних послуг та правової допомоги, укладеної між ОСОБА_1 та адвокатом, обґрунтованого розрахунку понесених витрат на правову допомогу із зазначенням виду наданих послуг, часу, витраченого на їх надання, та їх вартості.
Враховуючи на викладене, суд не знаходить підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265,280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / до ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя - Т.М.Довготько