Номер провадження 2/243/606/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» січня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення невиплачених щомісячних виплат, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення невиплачених щомісячних виплат, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_3 визнаний потерпілим на виробництві, йому встановлено 20% втрати працездатності, знаходився на обліку та отримував страхові виплати у відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків та виробництві та професійних захворювань України в м. Торез.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на недоотриману пенсію та страхові виплати.

Вона звернулася до Державного нотаріуса Першої Бахмутської державної нотаріальної контори.

11 травня 2019 року Державний нотаріус направив до Мангушського відділення Управління фонду соціального страхування в Донецькій області запит про надання інформації з якої дати ОСОБА_3 не отримав страхові виплати та яка сума заборгованості.

25 червня 2019 року Мангушське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Донецькій області повідомило, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Чистяківському відділенні управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області.

В подальшому вона звернулася до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, однак їй було повідомлено що страхові виплати не будуть сплачуватися, оскільки ОСОБА_3 не звертався до них із заявою та довідкою внутрішньо переміщеної особи, тому виплати йому не нараховувалися в управліннях, що розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, у зв`язку з чим відсутні суми, які можуть бути включені до спадщини.

Зазначає, що її чоловік не встиг звернутися до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування із заявою через загострення хвороби, відсутність у її чоловіка статусу внутрішньо переміщеної особи по день смерті створює перешкоди в отриманні страхових виплат.

Просить суд стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на її, ОСОБА_2 , користь щомісячні страхові виплати в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за період з 01 грудня 2014 року по 08 квітня 2019 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. До суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити (а.с. 21).

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - Русін В.С., який діє на підставі Довіреності №07-28/1116 від 13 грудня 2019 року, в судове засідання не з`явився, до суду надав Заяву про розгляд справи у його відсутності. Також у наданих Запереченнях на позовну заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області просило суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_3 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Чистякове Донецької області.

Справа про страхові виплати ОСОБА_3 знаходилась на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Чистякове Донецької області, що знаходилося на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На виконання рішення адміністративної комісії Відділення дирекції Фонду від 01 листопада 2015 року, доведеного листом Відділення дирекції Фонду від 20 листопада 2015 року №1492-03-2 з 01 грудня 2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сім`ї)у відділенні, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою.

Згідно з даними відомостей з Централізованої інформаційно - аналітичної системи Фонду потерпілий на виробництві ОСОБА_3 перебуває на обліку у Чистяківському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області , отримував страхові виплати по червень 2014 року.

На виконання рішення адміністративної комісії ВД Фонду від 1 листопада 2015 року, доведеного листом ВД Фонду від 20 листопада 2015 року № 1492-03-2 з 1 грудня 2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділенні, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою.

Відповідно до частини четвертої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105), виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більше як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Вищезазначена стаття Закону не поширюється на спадкоємців, тому їм страхові виплати не нараховуються.

Право на одержання призначених, але своєчасно не виплачених страхових сум поширюється лише на потерпілого або особу, яка за життя має право на одержання виплат.

При цьому, нараховані, та не отримані суми страхових виплат потерпілому (особі, яка має право на виплати) після його смерті можуть бути включені до складу спадщини.

Право спадкоємця повинно бути реалізоване відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України, а саме: передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини суми допомоги у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

До сум, що належали спадкодавцеві, можна віднести нараховані відповідно до Закону № 1105, але не виплачені управлінням (відділенням) виконавчої дирекції Фонду за його життя суми.

Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20 затверджено Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451 (далі - Порядок № 20)

Відповідно до Порядку № 20 нарахування та виплата страхових коштів здійснюється управлінням (відділенням) виконавчої дирекції Фонду після переміщення одержувача на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, на підставі заяви та усіх необхідних документів.

При цьому, рішення про продовження проведення раніше призначених виплат та виплату раніше нарахованих, але не виплачених страхових сум оформлюється відповідною постановою відділення управління виконавчої дирекції Фонду, до якого звернулась внутрішньо переміщена особа. Лише такі постанови є підставою для нарахування раніше призначених страхових виплат у робочих органах виконавчої дирекції Фонду, що здійснюють свою діяльність на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Відповідно до пункту 3 розділу 7 « Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися із тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України. Такими актами Кабінету Міністрів України є:

- Постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам»;

- Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509;

- Постанова Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595;

- Постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Вищеназваними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим (особам, які мають право на виплати), які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Таким чином, померлий ОСОБА_3 за життя не скористався своїм правом на отримання належних йому сум страхових виплат та не звернувся до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з Заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа.

Враховуючи вищезазначене, якщо потерпілий або особа, що мала право на страхові виплати не перемістилась на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та не набула право на отримання страхових виплат, як внутрішньо переміщена особа, виплати їй не нараховувались та не виплачувались в управлінні (відділеннях) виконавчої дирекції Фонду, що розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, відповідно відсутні суми, які належали спадкодавцю за життя. Отже, суми, що можуть бути включені до складу спадщини, відсутні.

Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог (а.с. 25-32).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення невиплачених щомісячних виплат, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2).

Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу.

Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв і обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2 ст. 21 Конституції України закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї засади не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення перешкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним законом права суб`єктів цивільного провадження.

У загальному розумінні рівність перед законом означає обов`язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обставина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать приписам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов`язків всіх суб`єктів провадження.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» « Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження (а.с. 8).

З Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 2-18 АВ № НОМЕР_1 , вбачається, що 27 травня 2004 року ОСОБА_3 безстроково було встановлено 20 % втрати працездатності (а.с.11).

Зі Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого 19 квітня 2019 року Дружківським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чистякове Донецької області, про що зроблено відповідний Актовий запис № 447 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є дружиною ОСОБА_3 , а тому, відповідно, є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ст.1227 ЦПК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщину.

25 червня 2019 року Мангушське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Донецькій області надало інформацію Державному нотаріусу Першої Бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку в Чистяківському відділенні управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області.

У зв`язку з ситуацією, що склалася на території Донецької та Луганської областей враховуючи те, що справи про страхові виплати залишилися на тимчасово окупованій території України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювання України 11.12.2014 року прийняло постанову про затверджені Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасної випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, що діяла до 12 грудня 2018 року.

Починаючи з грудня 2014 року внутрішньо переміщені особи, потерпілі на виробництві, мали право на отримання належних їм страхових виплат безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або їх відділеннях за фактичним місцем проживання, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З огляду на вищевказане, фонд не має боргу перед потерпілим ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до ст.16 ч.1 п.2 Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», застрахована особа має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 47 цього Закону передбачено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду. Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, а саме зазначено, що проведення реєстраційних дій щодо зміни місцезнаходження юридичних осіб та місця проживання фізичних осіб - підприємців, місцезнаходженням/місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції, здійснюється щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державними реєстраторами реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві.

Рішення адміністративної комісії Відділення дирекції Фонду від 1 листопада 2015 року, з 1 грудня 2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділенні, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою.

Відповідно до частини четвертої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105), виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більше як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Вищезазначена стаття Закону не поширюється на спадкоємців, тому їм страхові виплати не нараховуються.

Право на одержання призначених, але своєчасно не виплачених страхових сум поширюється лише на потерпілого або особу, яка за життя має право на одержання виплат.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року№1085, затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. В цьому переліку є і м. Чистякове Донецької області.

Зазначене свідчить, що з 2014 року по теперішній час в м. Чистякове проводиться антитерористична операція і там не здійснює свою діяльність відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Чистякове Донецької області.

Постановою КМУ від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою КМУ від 10 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595; постановою КМУ від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим (особам, які мають право на виплати), які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Враховуючи вищезазначене, якщо потерпілий або особа, що мала право на страхові виплати не перемістилась на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та не набула право на отримання страхових виплат, як внутрішньо переміщена особа, виплати їй не нараховувались та не виплачувались в управлінні (відділеннях) виконавчої дирекції Фонду, що розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, відповідно відсутні суми, які належали спадкодавцю за життя. Отже, суми, що можуть бути включені до складу спадщини, відсутні.

Позивач зазначає, що її чоловік ОСОБА_3 не отримував страхових виплат з 01 грудня 2014 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом Мангушського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Донецькій області Державному нотаріусу Першої Бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. про те, надано інформацію, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку в Чистяківському відділенні управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області.

У зв`язку з ситуацією, що склалася на території Донецької та Луганської областей враховуючи те, що справи про страхові виплати залишилися на тимчасово окупованій території України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювання України 11.12.2014 року прийняло постанову про затверджені Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасної випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, що діяла до 12 грудня 2018 року.

Починаючи з грудня 2014 року внутрішньо переміщені особи, потерпілі на виробництві, мали право на отримання належних їм страхових виплат безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або їх відділеннях за фактичним місцем проживання, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З огляду на вищевказане, фонд не має боргу перед потерпілим ОСОБА_3 (а.с. 12).

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Та страхові виплати провадяться потерпілому з дати встановлення професійного захворювання щомісячно в установлені Фондом дні на підставі Постанови цього Фонду або рішення суду /ч. 1 ст. 47 Закон № 1105-XIV/.

У даній справі сторони не заперечували обставини щодо перебування ОСОБА_3 на обліку як такого що мав зареєстрований страховий випадок профзахворювання, який отримував щомісячні страхові виплати до 01 грудня 2014 року, також не ставили під сумнів обставини щодо проживання його на тимчасово окупованій території у м. Чистякове Донецької області.

Також в судовому засіданні встановлено та про це зазначає сама позивач ОСОБА_2 , що її чоловік ОСОБА_3 , після припинення виплат страхових сум у 2014 році, не звертався до виконавчої дирекції фонду соціального страхування, що розміщені на підконтрольній території Українській владі, із заявою та довідкою внутрішньо переміщеної особи про взяття його на облік.

За змістом ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються також в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже право на щомісячні страхові виплати не є абсолютним та підлягало законним обмеженням - такими які передбачені чинними нормативно-правовими актами Постановами Кабінету Міністрів України, відповідно до вимог яких призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

В частині 10 статті 47 Закону № 1105-XIV зазначено що тільки належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Отже на час відкриття спадщини спадкодавцю не були нараховані та не належали страхові виплати які би включалися до складу спадщини.

З урахуванням наведеного відсутні правові підстави для задоволення позову відповідно до статті 1227 ЦК України, в якій передбачено, що суми відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність підстав для отримання страхових виплат, оскільки відповідно до цих норм не було передбачено нарахування та здійснення страхових виплат потерпілим які не перемістилися на територію, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Суду не були надані докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 за період з 01 грудня 2014 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався з відповідною заявою до робочих органів Фонду, що знаходяться на території підконтрольній владі України, будь-якої інформації не запитував, доказів що він є внутрішньо переміщеною особою до органів Фонду не надавав.

Відповідно до постанови КМУ від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365», суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

На теперішній час окремий порядок здійснення виплат страхових виплат Кабінетом Міністрів України не прийнято.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що у позивача відсутні підстави для отримання страхових виплат після смерті її чоловіка, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення невиплачених щомісячних виплат, за період з 01 грудня 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

При зверненні до суду позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн. 00 коп. сплачено не було.

Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення невиплачених щомісячних виплат, тому з позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 137, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15,16,25,328,1216,1217, 1218, 1227,1261 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення невиплачених щомісячних виплат - відмовити у зв`язку відсутності підстав.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , інші дані суду невідомі, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) до державного бюджету коштів на UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , ККДБ 22030106.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 21 січня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.