Справа № 287/1756/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 39328,66 грн. та судових витрат у сумі 2102,00 грн.

19.10.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Винара Л.В.

На виконання вимог ст. 187 ЦПК України, судом зроблено запит до Олевської міської ради Житомирської області про реєстрацію місця проживання відповідачки по справі.

05.11.2020 року отримано відповідь, з якої вбачається що відповідачка по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, актовий запис № 327 від 10.08.2020 року.

Згідно копії актового запису про смерть № 327 від 10.08.2020 року виданого Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 16.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме: для надання позивачем до суду інформації про наявність спадкоємців після померлої ОСОБА_2 та доказів виконання вимог ст. 1281 ЦК України.

07.12.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху) та клопотання про витребування доказів.

Вивчивши матеріали заяви суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно із ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року по справі № 473/1433/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 року у справі № 724/1862/15-ц.

Отже, з урахуванням того, що позов було пред`явлено до боржника після його смерті, то за життя боржник не набув процесуальних прав та обов`язків учасника цього судового процесу, з огляду на що, такі процесуальні права та обов`язки не могли перейти до інших осіб. При цьому, береться до уваги, що нормами цивільного права передбачено в таких випадках право кредитора на пред`явлення вимоги саме в порядку цивільного судочинства про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов`язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до ст. 4 ЦПК України, не позбавлене права звертатися з позовом в суд саме до спадкоємців, а не померлої особи, і отримати в установленому законом порядку інформацію щодо їх кола та обсягу спадкового майна.

Стосовно клопотання позивача про витребування доказів суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, вищезазначені положення Закону позбавляють можливості самостійного збирання судом доказів чи їх витребування за позивача по справі, провадження по якій не відкрито.

Суд наділений лише повноваженнями щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Крім того, заява та клопотання позивача про неможливість отримання інформації щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки Порядком вчинення нотарільних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ за № 296/5 від 22.02.2012 року, визначено підстави вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, а саме: п.п. 1.1, 1.2 гл.9 передбачено зокрема, що охорона спадкового майна здійснюється в інтересах кредиторів спадкодавця з метою збереження його до прийняття спадщини спадкоємцями. Охорона спадкового майна триває до закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою заінтересованих осіб або з власної ініціативи вживає заходів щодо охорони спадкового майна.

Крім цього, п.2.1 гл.10 вказаного порядку визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі претензії кредиторів.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Враховуючи наведене, АТ КБ "ПриватБанк" як кредитор може реалізувати свої права щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з спадкоємців померлого боржника шляхом скерування претензії до нотаріуса чи безпосередньо до самих спадкоємців.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи зазначене, оскільки позивач, вимоги ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 16.11.2020 року не виконав, суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід вважати неподаними та повернути заявнику.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із цією заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати неподаною та повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.В.Винар