ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/2521/18
Провадження № 22-ц/4820/186/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника позивачів ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Ярмолинецької селищної ради Стасюка Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 689/2521/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Ярмолинецького районного суду від 13 листопада 2019 року (повне судове рішення складено 15 листопада 2019 року, суддя Кульбаба А.В.) у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду позивачі зазначали, що на сесії Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області при розгляді заяв ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах населеного пункту Ярмолинці Хмельницької області відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відкрито ображали та нецензурно висловлювалися відносно позивачів. І ОСОБА_5 сказав, що « ОСОБА_3 злочинниця і її діти такі самі як вона, що ніякої землі ніхто не дасть, що вона з ОСОБА_6 й так накралися, розікрали уже все», «що вашим дітям нічого давати не потрібно, оскільки ми й так всіх обікрали», що « ОСОБА_7 аморальна людина, і він з нею говорити не хоче, скільки не дай їм усе мало». Також, позивачі вказували, що за декілька днів до проведення сесії, ОСОБА_2 в телефонному режимі жителям смт. Ярмолинці поширював відносно позивачів недостовірну інформацію, а саме «поливав брудом» та говорив, що «позивачі хочуть захватити їхні земельні ділянки, що їм всього мало, що вони й так накралися». Посилаючись на те, що вказаним діями відповідачів були порушення права позивачів, останні просили суд зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на черговій сесії Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 публічно вибачитися за свою поведінку перед позивачами та спростувати інформацію про те, що вони хочуть захватити земельну ділянку, яка перебуває у приватній власності та про те, що вони «все розікрали», про що прийняти відповідне рішення сесії Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 13 листопада 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному порядку. На думку апелянтів, суд першої інстанції прийняв рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянти посилаються на те, що висловлювання відповідачів не були оціночними судженнями, оскільки містили інформацію про конкретні життєві обставини та є фактичними твердженнями. На думку апелянтів, суд невірно оцінив покази свідків та дійшов до помилкового висновку, що відповідачі не ображали та нецензурним словами не висловлювалися відносно позивачів. Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Ярмолинецька селищна рада Хмельницької області погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційний суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник селищної ради вважає, що позивачі не довели ті обставини, на які посилалися у позовній заяві, не надали належних допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачі поширили недостовірну інформацію відносно позивачів. Крім того, представник вказує, що представник позивачів, задаючи питання свідкам, наводила їх на відповіді, які були потрібні позивачам та задавала питання, які зовсім не стосувалися розгляду даної справи.

Представник позивачів підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача Ярмолинецької селищної ради Стасюк Р.В. апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачі та відповідач ОСОБА_5 до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_5 направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позивачі про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на засіданні 22-ї сесії 7-го скликання Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району, що відбулося 28 листопада 2018 року, розглядалися заява ОСОБА_4 від 21.09.2018 року вх. №326 на виконання рішення Ярмолинецького районного суду у справі №2240/2673/18 та заяви ОСОБА_4 від 19.09.2018 року за вх. №№323, 324 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність площею по 0, 15 га. для будівництва житлового будинку. За наслідками розгляду вказаних заяв сесією прийнято рішення про інформування ОСОБА_4 , що земельна ділянка по АДРЕСА_1 не може бути передана у власність та про відмову у задоволенні його заяв від 19.09.2018 року.

На цьому ж засіданні сесії Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району розглядалася заява ТОВ СФ «Агропрод ЗПТ» про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 та вирішено рекомендувати ТОВ СФ «Агропрод ЗПТ» спільно з іншими власниками нерухомого майна, що є на цій земельній ділянці звернутися до селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивачка ОСОБА_3 була присутньою на засіданні цієї сесії селищної ради, оскільки є директором ТОВ СФ «Агропрод ЗПТ».

Ці обставини підтверджуються копією Витягу з Протоколу 22 сесії У11 скликання від 28.11.2018р. (а.с. 25-26).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не доведено факту поширення ОСОБА_2 «за декілька днів до дня проведення сесії в телефонному режимі жителям смт. Ярмолинці інформації, що позивачі хочуть захопити їхні земельні ділянки, оскільки позивачам все мало і те, що вони накралися» та «поливав позивачів брудом». Також, відмовляючи у позові, суд вірно виходив з того, що позивачами не доведено і факту приниження їх честі та гідності відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 під час засідання сесії селищної ради 28.11.2018 року, що виражалися у відкритих образах ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та нецензурних висловлюваннях на їхню адресу, а також те, що ОСОБА_5 на засіданні сесії Ярмолинецької селищної ради сказав, що « ОСОБА_3 злочинниця і її діти такі самі як і вона, і що ніякої землі їм не дасть, і що вони з ОСОБА_6 і так накралися, розікрали уже все».

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Положеннями статті ст. 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростування недостовірної інформації про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Згідно роз`яснень, що викладені в п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В силу ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення із порушенням норм матеріального права, оскільки судом не застосовано ті норми права, що підлягали до застосування, є такими, що не заслуговують на увагу, адже судом вірно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а саме: ст. ст. 201, 275, 276, 277, 297, 299 ЦК України, ст. 32 Конституції України та положення постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». І саме на ці норми і посилаються апелянти в апеляційній скарзі.

Аргументи апелянтів про те, що поширення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 недостовірної інформації, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію відбулося на засіданні сесії Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району 28 листопада 2018 року не знаходять свого підтвердження з огляду на наступне.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивачами в порушення вимог вищезазначених норм процесуального права не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачі на засіданні сесії Ярмолинецької селищної ради 28 листопада 2018 року поширювали відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 інформацію, яка принижує їх честь, гідність та ділову репутацію. Адже свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 не підтвердили факту поширення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такої інформації. Інших доказів позивачами надано не було.

І доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, адже невірно оцінив покази зазначених вище свідків є безпідставними, оскільки суд дав оцінку цим показам у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із оцінкою судом доказів.

З огляду на вищенаведене також не приймаються колегією суддів до уваги доводи апеляційної скарги про не врахування судом того, що висловлювання відповідачів не були оціночними судженнями, оскільки містили інформацію про конкретні життєві обставини і є фактичними твердженнями.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду від 13 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай