Справа № 510/2134/19
Провадження № 2/510/330/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.20 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.,

за участю: секретаря Іванової Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,40 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, 1/3 частини земельної частки (пай) КСП «Анадол» розміром 3,29 умовних кадастрових гектарів, після смерті ОСОБА_4 .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 12.04.2019 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

04.11.2019 р. за ухвалою суду в порядку ст. 84 ЦПК України, на підставі клопотання позивачки, по справі витребувані докази.

07.07.2020 р. ухвалою суду, на підставі клопотання позивачки, залучені в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

07.07.2020 р. позивачка зменшила розмір позовних вимог та просила визнати за нею право власності лише на земельну ділянку площею 0,40 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акту на право приватної власності на землю.

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про визнання за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства визнає в повному обсязі.

Законний представник третіх осіб, які не заявляють позовних вимог ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, із якого вбачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 від 24.06.2016 р.; заповіт від 30.05.2016 р., згідно якого ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_1 ; свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ; довідка Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 17.04.2019 р., із якої вбачається, що на момент смерті ОСОБА_7 з ним були прописані ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ; довідка Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 12.04.2019 р., із якої вбачається, що на момент смерті ОСОБА_6 з ним були прописані та мешкали ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_9 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України ОСОБА_10 ; свідоцтво про народження ОСОБА_9 , батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_4 ; державний акт на право приватної власності на землю площею 0,40 га, власник - ОСОБА_6 ; свідоцтво про народження ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_5 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_5 ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 .. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,40 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, державний акт на право приватної власності на землю від 16.12.1994 р..

Під час життя ОСОБА_6 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги були позивачка, дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_7 ..

У шестимісячний ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки після смерті ОСОБА_6 утримували документи на земельну ділянку у себе та отримували по ній відповідну плату, таким чином спадкоємці прийняли спадщину в рівних частинах в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., однак не оформили її.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини земельної ділянки площею 0,40 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, державний акт на право приватної власності на землю від 16.12.1994 р., яку він успадкував після смерті батька ОСОБА_6 , однак не оформив спадщину.

Під час життя ОСОБА_7 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги були мати позивача ОСОБА_4 та діти ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .

У шестимісячний строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 386 від 17.04.2019 р., таким чином ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину відповідно по ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Діти спадкодавця ОСОБА_11 та ОСОБА_3 прийняли спадщину відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України, однак відмовились від неї через свого законного представника ОСОБА_5 , про що свідчить заява, яка знаходиться в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частини земельної ділянки площею 0,40 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, державний акт на право приватної власності на землю від 16.12.1994, яку вона прийняла в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформила.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповідальне розпорядження не залишила, таким чином спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є донька ОСОБА_1 , яка є позивачкою по справі, інших спадкоємців першої черги не має.

24.06.2016 р., тобто у встановлений законодавством шестимісячний строк, ОСОБА_1 звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , таким чином прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

12.04.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька ОСОБА_6 в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. та матері ОСОБА_4 в порядку ст. 1269 ч. 1 ЦК України та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_6 відкрилась до ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивачка ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини земельної ділянки площею 0,40 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, оскільки після смерті ОСОБА_6 утримувала документи на земельну ділянку у себе та отримувала по ній відповідну плату.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 у вигляді 1/3 частини земельної ділянки в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак не може оформити її у зв`язку із обставинами, що не залежать від неї.

Так як спадщина на майно ОСОБА_4 відкрилась після ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені правовідносини регулюються ЦК України 2004 р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України) після смерті матері ОСОБА_4 . Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину у вигляді 2/3 частини земельної ділянки після смерті ОСОБА_4 в порядку ст. 1269 ч. 1 ЦК України, яку та в свою чергу успадкував в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 р.. після смерті чоловіка ОСОБА_6 (1/3 частина ) та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті сина ОСОБА_7 (1/3 частина). Інших спадкоємців першої черги не встановлено.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.) та за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка розташована на території с. Долинське, Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, на підставі рішення 16 сесії Долинської сільської ради народних депутатів від 17.01.1994 р., та зареєстрований в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 497, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін