КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/14781/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1182/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Добровольській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л.М., по справі за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про розірвання договору позики та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 03 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 109 809,00 грн. За умовами вказаного договору позики відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позику в термін до 03 грудня 2023 року, сплачуючи грошові кошти щомісячно рівними частками до повного погашення позики. Згідно п. 1.2 договір вважається укладеним з моменту передачі коштів. Позивач передав відповідачу 109 809,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером.

Вказував, що починаючи з 2004 року відповідач зобов`язаний щомісячно вносити в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в розмірі: 109 809,00 грн. / 240 місяців = 457,54 грн.

Також зазначив, що відповідач, відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань за договором і припинив повернення позики. Станом на 01 серпня 2017 року відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу в рахунок погашення позики грошові кошти в розмірі 75 494,00 грн., з яких фактично відповідачем сплачено 63 809,00 грн., що свідчить про неналежне виконання умов договору.

Вважає, що відповідач має повернути частину неповернутих коштів у розмірі 46 000,00 грн., що з урахуванням індексу інфляції становить 88 518,75 грн., а також 3% річних у розмірі 4 140,00 грн.

За таких обставин просив розірвати договір позики, укладений між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 03 грудня 2003 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ грошові кошти в розмірі 92 658,75 грн., а також витрати по оплаті судового збору (а.с. 1-4).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що сплатив по договору позики 87 409,00 грн., тому позовні вимоги є необґрунтованими. Так, 05 березня 2018 року перерахував на рахунок позивача 18 000,00 грн., 30 жовтня 2018 року перерахував 5 600,00 грн., та 03 жовтня 2019 року сплатив 5 000,00 грн., проте, Фірма «Т.М.М.» - ТОВ змінила реквізити та не повідомила його про зміну реквізитів та юридичної адреси. За актом звірки сторони визначили залишок заборгованості за договором в сумі 16 400,00 грн. Вважає, що виконує всі свої зобов`язання по договору позики від 03 грудня 2003 року належним чином (а.с. 44, 46, 53, 66).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року у задоволенні позову Фірми «Т.М.М.» - ТОВ до ОСОБА_1 про розірвання договору позики та стягнення коштів відмовлено (а.с. 68, 69-71).

В апеляційній скарзі представник Фірми «Т.М.М.» - ТОВ - Мурашко О.А. посилаючись порушення норм матеріального і процесуального права, просила рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування скарги зазначила, що у зв`язку з тим, що станом на 01 серпня 2017 року заборгованість за договором складала 75 494,10 грн. (з січня 2004 року по вересень 2017 року) позивачем було нараховано штрафні санкції, а саме: 3% річних в розмірі 4 140,00 грн., та інфляційне збільшення суми боргу на 42 518,75 грн. Наступний платіж відповідачем було здійснено 06 березня 2018 року, а отже, судом не було враховано той факт, що штрафні санкції були нараховані саме за період заборгованості з січня 2004 року по вересень 2017 року, саме за період невиконання зобов`язань по договору позики, тим самим проігноровано умови ст. 625 ЦК України. Також зазначила, що сам факт систематичного порушення договору позики щодо внесення щомісячної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи заборгованість виплачена у подальшому. Суд першої інстанції порушив п. 9 ст. 83 ЦПК України, оскільки суд не повинен брати до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи (у редакції, чинній на час розгляду справи); судом порушено розумні строки розгляду справи, що передбачено п. 7 ст. 129 ЦПК України, а також порушено п.3 ст. 272 ЦПК України (а.с. 72-80).

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у відкритті апеляційного провадження, зазначив, що оскаржуване рішення районного суду є законним і обґрунтованим (а.с.103)

У судовому засіданні представник Фірми «Т.М.М.» - ТОВ - адвокат Саєнко Ю.М. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено підстав для розірвання договору позики, укладеного 03 грудня 2003 року, а саме істотного порушення відповідачем умов договору, та відсутні підстави для дострокового стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Колегія суддів не в повній мірі погодилася з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 грудня 2003 року між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав позику в розмірі 109 809,00 грн. з терміном повернення до 03 грудня 2023 року шляхом погашення щомісячно рівними частинами в сумі 457,54 грн. до повного погашення позики (а.с. 7).

Встановлено, що позивачем виконано умови договору, видано відповідачу ОСОБА_1 позику в розмірі 109 809,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №000606 від 26 грудня 2003 року (а.с. 8).

З відомості взаєморозрахунків між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 за період з 03 грудня 2003 року по 10 серпня 2017 року по договору позики від 03 грудня 2003 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснював платежі на виконання умов договору позики щомісячно, останній з яких було здійснено у жовтні 2008 року. Так, станом на 10 серпня 2017 року відповідач сплатив 63 809,00 грн., а несплачена сума за договором на кінець періоду становила 46 000,00 грн. (а.с. 11-13).

З матеріалів справи вбачається, що позов про розірвання договору позики, укладеного між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 03 грудня 2003 року, та стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 92 658,75 грн. подано позивачем 29 вересня 2017 року (а.с. 1-4).

Позивач як на підставу позову посилався на положення ст. 651 ЦК України, за якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України у справі від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено підстави розірвання договору позики від 03 грудня 2003 року, а саме з підстав істотного порушення умов договору відповідачем, оскільки позивачем не надано доказів того, що станом на день подання позову у зв`язку із заборгованістю зі сплати щомісячних платежів позивач зазнав збитків та (або) упущеної вигоди, та що розмір шкоди не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

Дослідивши питання істотності порушення відповідачем умов договору позики та наскільки позивач позбавився того, на що він розраховував, з огляду на те, що термін, на який укладався договір позики - до 03 грудня 2023 року, та зіставивши його з періодом заборгованості, яку допустив відповідач, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 2 ст. 1049 ЦК України позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 01 вересня 2014 року по 01 вересня 2017 року у розмірі 92 658,75 грн.

Так, враховуючи умови договору позики відповідач станом на 01 вересня 2017 року мав повернути позивачу суму позики у розмірі 75 036,56 грн. (щомісячно рівними частинами в сумі 457,54 грн. за 164 місяці, починаючи з січня 2004 року по вересень 2017 року), проте сплатив лише 63 809,00 грн. (а.с. 11-13).

Разом з тим, станом на 01 вересня 2014 року відповідач мав переплату на загальну суму 5 244,20 грн. (63809 грн. фактично сплачених грошей - 58564.80 грн., які мав сплатити до 01 вересня 2014 року), що покривало суму місячних платежів, передбачених умовами договору, до 01 липня 2015 року (457,54 грн. х 11 місяців).

Таким чином, лише станом на 01 серпня 2015 року у відповідача утворилася недоплата щомісячного платежу у розмірі 246,28 грн. (457,54 грн. - 211,26 грн. фактично сплачених грошей).

Враховуючи вказане, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за період з 01 серпня 2015 року по 01 серпня 2017 року. Цих обставин порушення грошового зобов`язання і нездійснення щомісячних платежів відповідно до укладеного сторонами договору позики відповідач ОСОБА_1 не заперечував і в суді апеляційної інстанції, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 108-111).

Тому відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Так, інфляційне збільшення за період з 01 серпня 2014 року до 01 серпня 2017 року становить: 246,28 грн. (недоплата у серпні 2014 року) x 1.25035628 - 246,28 = 61,66 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 732 дня - 14,80 грн. (3% річних).

Інфляційне збільшення за період з 01 вересня 2014 року до 01 серпня 2017 року становить: 457,54 грн. x 1.26043980 - 457,54 = 119,16 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 701 день - 26,32 грн.(3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 122 : 365 : 100 = 4,59 грн. (з 01/09/2015 до 31/12/2015); 457,54 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 13,73 грн. (з 01/01/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 жовтня 2015 року до 01 серпня 2017 року становить: 457,54 x 1.23210146 - 457,54 = 106,20 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 671 день - 25,20 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 92 : 365 : 100 = 3,46 грн. (з 01/10/2015 до 31/12/2015); 457,54 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 13,73 грн. (з 01/01/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 листопада 2015 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.24832975 - 457,54 = 113,62 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 640 днів - 24,03 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 61 : 365 : 100 = 2,29 грн. (з 01/11/2015 до 31/12/2015); 457,54 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 13,73 грн. (з 01/01/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 грудня 2015 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.22385270 - 457,54 = 102,42 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 610 днів - 22,90 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 31 : 365 : 100 = 1,17 грн. (з 01/12/2015 до 31/12/2015); 457,54 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 13,73 грн. (з 01/01/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 січня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.21534528 - 457,54 = 98,53 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 579 днів - 21,74 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 13,73 грн. (з 01/01/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 лютого 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.20450474 - 457,54 = 93,57 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 548 днів - 20,57 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 335 : 366 : 100 = 12,56 грн. (з 01/02/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 березня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.20934211 - 457,54 = 95,78 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 519 днів - 19,49 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 306 : 366 : 100 = 11,48 грн. (з 01/03/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 квітня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.19736842 - 457,54 = 90,30 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 488 днів - 18,32 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 275 : 366 : 100 = 10,31 грн. (з 01/04/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 травня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.15687770 - 457,54 = 71,78 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 458 днів - 17,20 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 245 : 366 : 100 = 9,19 грн. (з 01/05/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 червня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.15572198 - 457,54 = 71,25 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 427 днів - 16,04 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 214 : 366 : 100 = 8,03 грн. (з 01/06/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 липня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.15803806 - 457,54 = 72,31 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 397 днів - 14,91 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 184 : 366 : 100 = 6,90 грн. (з 01/07/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 серпня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.15919725 - 457,54 = 72,84 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 366 днів - 13,75 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 153 : 366 : 100 = 5,74 грн. (з 01/08/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 вересня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.16268531 - 457,54 = 74,44 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 335 днів - 12,59 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 122 : 366 : 100 = 4,58 грн. (з 01/09/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 жовтня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.14212702 - 457,54 = 65,03 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 305 днів - 11,46 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 92 : 366 : 100 = 3,45 грн. (з 01/10/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 листопада 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.11101851 - 457,54 = 50,80 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 274 днів - 10,30 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 61 : 366 : 100 = 2,29 грн. (з 01/11/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 грудня 2016 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.09137378 - 457,54 = 41,81 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 244 днів - 9,17 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 31 : 366 : 100 = 1,16 грн. (з 01/12/2016 до 31/12/2016); 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 січня 2017 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.08163903 - 457,54 = 37,35 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 213 днів - 8,01 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 213 : 365 : 100 = 8,01 грн. (з 01/01/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 лютого 2017 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.06987045 - 457,54 = 31,97 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 182 дня - 6,84 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 182 : 365 : 100 = 6,84 грн. (з 01/02/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 березня 2017 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.05927767 - 457,54 = 27,12 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 154 дні - 5,79 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 154 : 365 : 100 = 5,79 грн. (з 01/03/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 квітня 2017 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.04054781 - 457,54 = 18,55 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 123 дні - 4,63 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 123 : 365 : 100 = 4,63 грн. (з 01/04/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 травня 2017 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.03126642 - 457,54 = 14,31 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 93 дні - 3,50 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 93 : 365 : 100 = 3,50 грн. (з 01/05/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 червня 2017 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.01803200 - 457,54 = 8,25 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 62 дня - 2,33 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 62 : 365 : 100 = 2,33 грн. (з 01/06/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 липня 2017 року до 01 серпня 2017 року: 457,54 x 1.00200000 - 457,54 = 0,92 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 32 дня - 1,20 грн. (3% річних).

Порядок розрахунку 3% річних: 457,54 x 3 % x 32 : 365 : 100 = 1,20 грн. з 01/07/2017 до 01/08/2017).

Інфляційне збільшення за період з 01 серпня 2017 року до 01 серпня 2017 року становить 0 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 1 день - 0,04 грн. (3% річних).

Таким чином, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача 1 539,97 грн. інфляційного збільшення та 331, 13 грн. 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, згідно з актом звірки взаємних розрахунків станом за період з 01 січня 2019 року по 03 жовтня 2019 року між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 за договором №б/н від 03 грудня 2003 року з урахуванням платежу, здійсненого відповідачем 03 жовтня 2019 року, кінцеве сальдо становить 16 400,00 грн. (а.с. 66).

Таким чином, відповідачем погашено суму позики у загальному розмірі 93 409,00 грн., що еквівалентно здійсненим щомісячним платежам у сумі 457,54 грн. за 204 місяці. Цих обставин сплати відповідачем грошей у вищевказаному розмірі і розмір залишку неповернутої позики в сумі 16400 грн. представник позивача - адвокат Саєнко Ю.М. в суді апеляційної інстанції не заперечувала, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 108-111).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16 400,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач посилався на ст. 652 ЦК України, відповідно до якої у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. За відсутності згоди договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності умов.

Колегія суддів відхилила доводи апелянта щодо істотної зміни обставин як підстави для розірвання договору, оскільки змінити підставу позову можна до закінчення підготовчого засідання шляхом подання письмової заяви (ч. 3 ст. 43 ЦПК України), що позивачем у суді першої інстанції здійснено не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (ставка судового збору станом на час подання позову юридичною особою за одну майнову вимогу) та 2 400,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, сплата яких підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 5, 79).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуФірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1 ) на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю () 16 400 грн. боргу за договором позики, 1 539,97 грн. інфляційного збільшення та 331,13 грн. 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В іншій частині позовних вимог Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1 ) на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю () 1 600 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 2 400 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 15 січня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова