Справа № 188/1445/19
Провадження № 2/188/53/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

та представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_1

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Рада опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, відповідно до якого просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини усіх видів доходу до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що аліменти, які він сплачує на утримання дитини, в повній мірі не використовуються на дитину, а тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу в його відсутність.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на ті обставини, що підстава для зменшення аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини на утримання сина ОСОБА_3 є надуманою та такою, що не відповідає дійсності. Відповідач зазначила, що кошти витрачаються виключно на розвиток дитини, яка забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку особистості, відповідно до віку, навчання, повноцінного харчування та ін. Крім того, відповідач зазначила, що умови проживання дитини перевірялись органами опіки, якими не було встановлено цільового витрачання частини аліментів. Як пояснила відповідач, це пов`язано з тими обставинами, що при купівлі необхідних речей для дитини не у всіх торгових точках, зокрема на ринках, продавці надають товарні чеки.

Представник третьої особи-1 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у відсутність їх представника.

Представник третьої особи-2 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у відсутність їх представника та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 тієї ж статті зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров,я когось із них.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

В подальшому шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, що не заперечується сторонами.

Відповідно до рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2017р. з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) до повноліття сина (а.с. 6-7).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.01.2018 року вказане рішення залишено без змін (а.с. 8-9).

Як вбачається з доданих довідок позивачем сплачуються аліменти на утримання дитини у встановленому судом розмірі (а.с. 10, 12).

З доданих до справи документів вбачається, що в грудні 2018 року позивачем була ініційована перевірка витрачання відповідачем аліментів, які сплачуються позивачем на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22-25).

По вказаному факту органом опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації 21.01.2019 року цільове витрачання частини аліментів не встановлено. Було рекомендовано частину аліментних коштів перераховувати на особистий рахунок малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

При проведенні вказаної перевірки співробітниками органу опіки встановлено, що умови проживання дитини задовільні. Будинок великий, облаштований меблями та технікою, є санвузол та водовідведення. Хлопчик забезпечений одягом відповідно до віку, є іграшки, планшет, ноутбук, дитина відвідує дитячий садочок, завжди чиста, охайно вдягнена в сучасний одяг.

Позивач зазначає, що аліменти, які він сплачує на утримання дитини, в повній мірі не використовуються на дитину, отже є підстави для зменшення виплат аліментів, що і є причиною спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Як пояснила відповідач в судовому засіданні, умови проживання дитини задовільні. Будинок великий, облаштований меблями та технікою, є санвузол та водовідведення. Хлопчик забезпечений одягом відповідно до віку, є іграшки, планшет, ноутбук, дитина відвідує дитячий садочок, завжди чиста, охайно вдягнена в сучасний одяг.

Вказані обставини також підтверджені висновком органом опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації 21.01.2019 року.

До того ж, вказаним висновком цільове витрачання частини аліментів не встановлено.

За повідомленням відповідача частина аліментних коштів накопичується та зберігається у неї особисто, оскільки вона не має довіри до банківських установ.

Відповідно до загального порядку перевірки органом опіки та піклування цільового витрачання аліментів у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини для визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. Якщо розмір аліментів, що сплачується на дитину, не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (на кожну дитину), оцінюється рівень забезпечення її базових потреб: забезпечення харчуванням, необхідними ліками у разі потреби, одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками та іншими засобами для розвитку та навчання дитини відповідно до її віку. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо. Під час проведення інспекційного відвідування звертають увагу на зовнішній вигляд дитини, її загальний стан та самопочуття, інші ознаки, що можуть свідчити про неналежний рівень задоволення її індивідуальних потреб з урахуванням віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку (хворобливий вигляд, невідповідність ваги та зросту віку дитини, занедбаність, відсутність продуктів харчування тощо).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи умови проживання дитини задовільні. Будинок великий, облаштований меблями та технікою, є санвузол та водовідведення. Хлопчик забезпечений одягом відповідно до віку, є іграшки, планшет, ноутбук, дитина відвідує дитячий садочок, завжди чиста, охайно вдягнена в сучасний одяг.

Отже, для задоволення позовних вимог з підстав, зазначених позивачем, необхідно встановлення наявності факту саме нецільового витрачання аліментів.

У випадку, якщо нецільове використання аліментів органом опіки й піклування попередньо не встановлено, платникові, тобто позивачу, необхідно надати суду відповідні докази.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що принципи захисту прав дитини закладені в основу Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.91р.

Так, в частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.

Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини).

З урахуванням викладеного та загальноприйнятих норм у суспільстві, дитина в жодному випадку не повинна бути позбавлена ані батьківської любові, піклування, ані належного матеріального забезпечення, необхідного для її повноцінного життя та розвитку (за наявності живих та працездатних батьків).

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що кошти не в повній мірі використовуються на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України).

Будь-яких доказів в підтвердження нецільового використання аліментів позивачем не надано.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 186 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра