Справа № 462/5121/16-ц
УХВАЛА

02 липня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові подання старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крилишина Р.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Старший державний виконавець Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Крилишин Р.М. 30.06.2020 року звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилаючись на ті підстави, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист № 462/5121/16-ц, виданий 09.01.2020 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в розмірі 499812 грн.та 7497,18 грн. сплаченого судового збору, а всього 507309, 18 грн. 03.03.2020 року ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61450910, копію якої було скеровано боржнику рекомендованою кореспонденцією, проте рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, а в діях боржника наявні ознаки ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Державний виконавець вважає, що є підстави для обмеження у праві виїзду за кордон боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Відтак, неявка боржника та стягувача не є перешкодою для розгляду подання.

У судове засідання старший державний виконавець Крилишин Р.М., не з`явився, хоча про час, день та місце проведення такого був повідомлений належним чином.

Вивчивши наявні у поданні державного виконавця підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, дослідивши представлені матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Залізничному ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ м. Львів перебуває виконавчий лист №462/5121/16-ц від 12.06.2019 року, виданий 09.01.2020 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

В межах виконавчого провадження №61450910 державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Крилишин Р.М. вживались заходи з примусового виконання вказаного виконавчого листа, зокрема, 03.03.2020 року винесено постанову про арешт майна боржника; з`ясовано дані щодо наявності доходів та майна боржника, 03.04.2020 року винесено постанову про розшук майна боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно вимог п. 19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, згідно вимог ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок роз`яснення спорів у цій сфері.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду з України громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Таким чином, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов: наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), а також факт її ухилення від виконання таких зобов`язань.

Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, судом не може розцінюватись як ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі(іпотеці)або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Однак, в матеріалах подання відсутні будь які дані, про те, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон, не долучено доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобов`язань, а також підтвердження отримання боржником ОСОБА_1 вимоги про добровільне виконання зобов`язання. Крім того відсутні докази одержання усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про звернення до суду із даним поданням.

Відтак, державним виконавцем не надано доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та інші дії, що здійснювались виконавцем у процесі виконавчого провадження, а тому і не доведено ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Враховуючі викладені обставини, а також те, що обмеження у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим, передчасним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд

постановив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Залізничного ВДВС у м.Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крилишина Р.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №61450910 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вказані процесуальні строки, згідно п.3 Розділу ХІІ "Прикінцевих положень" ЦПК України, продовжено на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний