КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 761/7799/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1826/2020Головуючий у суді першої інстанції - Пономаренко Н.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Крижанівська Г.В., Чобіток А.О.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача

Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб Дворніченка Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Пархоменко Оленою Олегівною, яка діє на підставі довіреності, на увалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2019 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів закрито з підстав, передбачених положеннями п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України (а.с. 88-90).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на не невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції його доводів щодо цивільно-правової природи спору, а саме того, що спір стосується правовідносин між ним, як споживачем фінансових послуг, та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, як гарантом виконання зобов`язань банку (а.с. 93-100).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 108, 109).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.12.2019 призначено справу до апеляційного розгляду (а.с. 112).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Відповідач ПАТ «Дельта-Банк» у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача ПАТ «Дельта-Банк», оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» № 004-09077-210115, відповідно до умов якого банк відкрив позивачу депозитний рахунок та залучив на вклад грошові кошти останнього у сумі 188 000 грн. 00 коп. на строк до 04.02.2015 року включно з процентною ставкою 13% річних.

Разом з тим, на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року за № 150 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Звертаючись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, позивач, вказавши про невиплату їй гарантованої суми відшкодування, просила солідарно стягнути з ПАТ «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошові кошти у сумі 188 000 грн. 00 коп. відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» № 004-09077-210115 від 21.01.2015 року.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вказав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» та від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

При цьому, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст. 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоч б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тобто, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

В свою чергу, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, наведений у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами.

При цьому, як передбачено положеннями ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування кошів за його вкладом. Фонд гарантування вкладів фізичних відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. 00 коп. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Крім того, за змістом вищенаведених норм права правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, складаються без участі банку-боржника та мають управлінський характер. У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна).

За вказаних обставин, спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 грн. 00 коп., є публічно-правовим і пов`язаний із виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування, а відтак має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду у наступних постановах: від 18.04.2018 року у справі № 813/921/16; від 23.05.2018 року у справі № 820/3770/16; від 06.06.2018 року у справах № 811/3526/15, № 813/6392/15, № 818/377/16, № 804/15159/15, № 815/863/16; від 14.11.2018 року у справі № 127/25132/17; від 28.11.2018 року у справі № 592/13020/17; від 30.01.2019 року у справі № 552/6381/17; від 27.03.2019 року у справі № 820/11253/15; від 29.05.2019 року у справі № 554/10303/17.

Таким чином, встановивши, що предметом спору у даній справі є стягнення на користь позивача гарантованого державною відшкодування за вкладом у розмірі, що не перевищує 200 000 грн. 00 коп., суд першої інстанції дійшов правовірного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Натомість, доводи апелянта про те, що даний спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується правовідносин між ним, як споживачем фінансових послуг, та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, як гарантом виконання зобов`язань банку, колегія суддів відхиляє, адже обов`язок Фонду сплатити кошти виник не підставі договору, а на підставі закону, що, в свою чергу, свідчить про відсутність між сторонами правовідносин із суб`єктним складом: надавач послуг та споживач послуг.

Отже, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Пархоменко Оленою Олегівною, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 24 січня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Г.В. Крижанівська

А.О. Чобіток