Ухвала

Іменем України

16 січня 2020 року

м. Київ

справа № 301/847/14-ц

провадження № 61-480 ск 20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому. Визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0761 га, кадастровий номер :03:001:0025, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 032523 ОСОБА_5 . Визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,3836 га, кадастровий номер :03:001:0026, надану для ведення особистого селянського господарства, що належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 032523 ОСОБА_5 .

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Іршавського районного суду від 23 квітня 2014 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 23 квітня 2014 року відмовлено.

У січні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року.

У касаційній скарзі представник заявника, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У цій справі рішення суду першої інстанції проголошено 23 квітня 2014 року. Апеляційна скарга подана лише 29 листопада 2019 року, тобто після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 є стороною по справі та повідомлялась належним чином про судовий розгляд, про що свідчить підписана нею заява від 23 квітня 2014 року про розгляд справи за її відсутності. Також з матеріалів касаційного провадження не вбачається, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений обставинами непереборної сили.

Апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, правильно виходив із того, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення, а тому слід застосувати положення частини другої статті 358 ЦПК України та відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович