Провадження № 2-др/522/3/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши заяву представника відповідача про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександра Юрійовича, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гречко І.О. звернувся до суду із заявою про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. При цьому представник відповідача зазначає, що такі витрати були понесені внаслідок необґрунтованих дій позивача, який створює штучні позови, які в подальшому просить суд залишити без розгляду, не надаючи жодних обґрунтувань.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Заявляючи вимогу про відшкодування витрат, представник відповідача зазначає, що такі витрати понесені внаслідок необґрунтованих дій позивача, що виявились у створенні штучного позову та подальшому поданні заяви про залишення позову без розгляду без наведення обґрунтованих підстав для цього.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення та розгляду справи по суті позовних вимог, у зв`язку з чим суд не може зробити обґрунтований висновок щодо штучності поданого позову.

Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 26.09.2018 року у справі № 148/312/16-ц, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Разом з тим, достатніх доказів необгрунтованості дій позивача відповідачем до суду не надано, а звернення позивача до суду із заявою про залишення його позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість поданого позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 137, 141, 142, 257, 258, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександра Юрійовича, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20.01.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов