Справа № 558/432/20
номер провадження 2/558/115/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме: про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2 та її діти від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . У зв`язку з припиненням шлюбних відносин з відповідачем ОСОБА_2 , вона з своїми дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишили його будинок та протягом останнього року не проживають в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі переїхали проживати в АДРЕСА_2 , та будь-яких речей відповідачів в його будинку немає.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав про те, що реєстрація місця проживання відповідачів у його будинку створює йому перешкоди в отриманні житлової субсидії, а отже порушує його права власника.

З вказаних підстав позивач ОСОБА_1 просив визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 таким, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та пояснила, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим разом з своїми дітьми від першого шлюбу була зареєстрована в будинку позивача. Визнає те, що ні вона, ні її діти будь-яких прав не мають на належний позивачеві будинок, який був позивачем успадкованим. З жовтня 2019 року в будинку позивача вона та інші відповідачі (її сини) не проживають. Відповідач ОСОБА_3 в будинку позивача ніколи не проживав, а був лише зареєстрованим. ОСОБА_3 з сім`єю проживає в іншому будинку. Відповідач ОСОБА_3 25 серпня 2020 року знятий з реєстрації місця проживання в будинку позивача. Вона та відповідач ОСОБА_4 26 серпня 2020 року були зняті з реєстрації місця проживання в будинку позивача. Її син ОСОБА_5 не бажає добровільно знятися з реєстрації в будинку позивача.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на розгляд справи не з`явилися, хоч про час та місце проведення судових засідань були повідомленими у встановленому порядку.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 5 серпня 2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і відкрито провадження у справі № 558/432/20 на підставі такої позовної заяви.

Судом по цивільній справі № 558/432/20 15 жовтня 2020 року проведено підготовче засідання.

Судові засідання по даній справі призначалися 29 жовтня, 11 листопада, 27 листопада, 4 грудня 2020 року.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 61) встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено згідно довідки, виданої Боремельською сільською радою Демидівського району Рівненської області 2 червня 2020 року, виписки з погосподарської книги № 09-16/557, виданої Боремельською сільською радою Демидівського району Рівненської області 17 липня 2020 року (а.с. 4, 12), відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але по місцю реєстрації не проживають.

Згідно дослідженого в судовому засіданні акта № 02-02/483 від 12 червня 2020 року (а.с. 13), комісією Боремельської сільської ради Демидівського району Рівненської області було встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 протягом останнього року в будинку ОСОБА_1 за адресою свого зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , не проживають.

Згідно досліджених в судовому засіданні копій паспортів відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 встановлено, що 25 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_3 , а 26 серпня 2020 року відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 зняті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з зняттям їх з реєстрації місця проживання за такою адресою, після звернення позивача до суду з позовною заявою, та припинення фактичного користування такими відповідачами будинком позивача.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_5 в будинку позивача ОСОБА_1 протягом останнього року не проживає, не веде спільно з позивачем господарство, не сплачує комунальні платежі, не несе витрат на утримання будинку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положення ст.ст. 386, 391 ЦК України вказують на те, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України.

Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 більше року в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає без поважних причин, то його на підставі ст.ст. 72, 169 ЖК України слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

З вказаних підстав позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_5 таким, що втратив право користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесених витрат по сплаті судового збору.

У позовній заяві, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на положення ст.ст. 391, 405 ЦК України.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 71, 72, 163, 169 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог позивача - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року.