Справа № 527/2024/20
провадження 2/527/696/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Павлійчук А.В.,

за участю секретаря судового засідання Бутко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу № 527/2024/20 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

У позовній заяві представник зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 19.01.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання Заяви, тому між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг.

На виконання умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт, який у подальшому було змінено до 18000,00 грн.

Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 не виконує.

Станом на 05.10.2020 заборгованість відповідача перед банком складає 41493,83 грн., з яких: 35322,13 грн. заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 35322,13 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6171,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Посилаючись на викладене позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 41493,83 грн. та судові витрати у сумі 2102,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

19 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-Заяву. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом він підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування. Він погодився, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви банком додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» по договору SAMDN9802.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 19 січня 2011 року станом на 05.10.2020 складає 41493,83 грн., з яких: 35322,13 грн. заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 35322,13 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6171,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначено в ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 35322,13 грн. - заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне.

Як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , розмір кредитного ліміту по кредитній картці виданій їй становив 18000,00 грн.

Натомість, як встановлено судом із Виписки за договором № б/н укладеним з ОСОБА_1 , банк після проведення операцій пов`язаних з автоматичним списанням відсотків за використання кредитного ліміту, комісій, додає розмір вказаних коштів до розміру основного зобов`язання.

Тіло кредиту це та сума на яку оформляється кредитний договір та є розміром основного зобов`язання, на який нараховується розмір відсотків за їх використання та у випадку порушення строків та розміру його виконання, відповідно неустойка, а також інші санкції встановлені договором.

У розмір тіла кредиту не можуть входити відсотки по кредиту, комісійні, пеня і штрафи через прострочення.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що розмір кредитного ліміту по кредитній картці виданій ОСОБА_1 становив 18000,00 грн., тому вказана сума і є тілом кредиту, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача 35322,13 грн. - заборгованості за тілом кредит підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі основного зобов`язання на суму 18000,00 грн., оскільки відповідач отримавши від банку вказану суму, не повернув її.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6171,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками, суд зазначає наступне.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Аналізуючи зазначену норму, суд зазначає, що в разі укладення кредитного договору розмір відсотків, які підлягають стягненню у разі порушення боржником зобов`язання повинен бути встановлений законом або визначений у договорі за погодженням сторін.

У заяві позичальника від 19 січня 2011 року, яка підписана сторонами відсутні умови, які визначають розмір відсотків, що підлягають стягненню у разі порушення боржником зобов`язання.

До позовної заяви додано також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки до договору SAMDN9802.

Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 19 січня 2011 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підписана відповідачем Довідка про умови кредитування не є належним доказом стосовно кредитних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем за кредитним договором б/н від 19 січня 2011 року.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень того, що підписуючи заяву-анкету, відповідач ознайомився та розумів, а також погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, які додано до позовної заяви.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві умов, які визначають розмір відсотків у разі порушення боржником зобов`язання, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 19 січня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків, які підлягають стягненню у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками до задоволення не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, враховуючи те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного зобов`язання на суму 18000,00 грн., підлягають задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 41493,83 грн.

Суд, задовольняючи позов частково, та стягуючи з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 18000,00 грн., вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 911,85 грн. (18000 х 2102:41493,83).

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: Полтавська область, Глобинський район, с. Погреби, паспорт № НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , п/р № НОМЕР_3 , МФО 305299) 18000,00 гривень (вісімнадцять тисяч 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 911,85 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, );

Відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: Полтавська область, Глобинський район, с. Погреби, паспорт № НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Суддя А. В. Павлійчук