Справа № 279/90/20
УХВАЛА

іменем України

17 січня 2020 року м. Коростень Житомирської області

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Коренюк В.П., розглядаючи заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період її навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.01.2020 року по 30.06.2021 рік.В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що син є повнолітньою особою та навчається в Національному університеті біоресурсів і природокористування України "Ірпінський економічний коледж" на денній формі навчання.

Статтею 162 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.27 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 161 Цивільного процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Згідно ст.161 ч.1 п.4 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, вказаною нормою закону передбачено видачу судового наказу про стягнення аліментів саме на утримання дитини, а не повнолітньої особи, яким є син заявника.

Відповідно до ст.165 ч.1 п.3 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи, що заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, яка не відповідає вимогам статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

За таких обставин суд вважає, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Згідно ст.166 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.161 - 166 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період її навчання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її складання, який може бути поновлений, якщо апеляційна скарга подана в той же строк з дня її отримання.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В.П.Коренюк