ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м. Харків

справа № 632/1211/19

провадження № 22-ц/818/251/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівні, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене 16 вересня 2019 року у складі судді Библіва С.В.,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.03.2016 у розмірі 21 969 грн 67 коп.

Позов мотивований тим, що 02.03.2016 між Банком та відповідачем укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 547 грн 85 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування коштами, станом на 16.07.2019 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 21 969,67 грн, яка складається з: 7309,30 грн - заборгованість за кредитом; 3425,85 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10232,95 грн - заборгованість за пенею та комісією; 1001,57 грн - штраф.

Заочним рішенням Первомайського районного суду Харківської області від 16 вересня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 02.03.2016 в розмірі 7309 грн 30 коп. та судовий збір в сумі 639 грн 12 коп. В задоволенні іншої частини пзовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів та сплати процентів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього заборгованості у загальному у розмірі 7 309,30 грн. Разом з тим, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні процентів та неустойки, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині. Посилається на неповне з`ясування судом обставин у справі, не відповідність висновків суду встановленим у справі обставинам та, як слідство, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, сторони відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 02.03.2016 погодили реструктурувати заборгованість ОСОБА_1 , зменшивши її в частині відсотків, комісії та штрафу, та визначили умови погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Банком. Тобто відповідач зобов`язався сплатити існуючу станом на 02.03.2016 заборгованість перед Банком на умовах Генеральної угоди. Судом було встановлено, що банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Відповідачем не оспорювався та не визнався недійсним договір, як і не оспорювалося укладання чи не укладання договору, а отже, ОСОБА_1 погодився зі всіма умовами кредитного договору. Наявність заборгованості за кредитним договором підтверджується належними та допустимими доказами. У справі наявні докази підписання відповідачем Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом, а також інших платежів. Основними вимогами Банку за кредитним договором є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотною при наданні кредитних коштів. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 не оскаржив рішення суду від 16.09.2019, тому в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредитом рішення суду першої інстанції не переглядається.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 31.05.2013 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якої отримав платіжну карту «Універсальна/Gold» з кредитним лімітом 3000 грн (а.с. 8).

02.03.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних послуг (надалі Угода, а.с. 8). Вказана угода була укладена з метою створення сприятливих умов для виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № SAMDN2340 від 31.05.2013. Також відповідно до п. 2.1 Угоди Банк надав ОСОБА_1 строковий кредит у розмірі 7547 грн 86 коп. на строк 24 місяці з 02.03.2016 до 31.03.2018 шляхом установлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, які позичальник зобов`язався повернути та сплачувати відсотки у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в установлені в Заяві, Умовах і Правилах строки. Погашення заборгованості має здійснюватися в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 377 грн 69 коп. на погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має відбутися не пізніше 31.03.2018.

Пунктом 2.2 Угоди встановлено, що згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаний у Генеральній угоді, Умовах і правилах більше, ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-ого дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1001 грн 57 коп.

Відповідно до п. 2.8 Угоди у разі порушення позичальником зобов`язань по поверненню кредиту, боржник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву 02.03.2016 та в ній не передбачено стягнення процентів за користування коштами, пені та штрафу за прострочення повернення кредитних коштів. Банк звернувся до ОСОБА_1 із позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, пені та штрафу не за анкетою-заявою від 31.05.2013 (а.с. 7), а за Угодою від 02.03.2016 (а.с. 8), яка підписана позичальником і містить викладені вище умови про сплату процентів за користування позиченими коштами, штрафу та пені за порушення строків повернення коштів.

Тому апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» належить задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів, штрафу та пені скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконував, у нього станом на 16.07.2019 утворилась заборгованість у розмірі 21 969 грн 67 коп., яка складається з: 7309,30 грн - заборгованість за кредитом; 3425,85 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10232,95 грн - заборгованість за пенею та комісією; 1001,57 грн - штраф (а.с. 6).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Проценти за користування коштами нараховані відповідно до розрахунку заборгованості зі період з 02.03.2016 по 16.07.2019 (а.с. 6).

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позивальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18).

Оскільки кредитні кошти в розмірі 7 547 грн 85 коп. за Угодою були надані ОСОБА_1 на строк 24 місяці з 02.03.2016 до 31.03.2018, проценти за користування вказаними коштами також мають стягуватися за цей період. Згідно з письмовими поясненнями Кураксіної Ольги Ігорівни, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», розмір процентів станом на 31.03.2018 склав 2467 грн 92 коп., які й підлягають стягненню з відповідача.

За змістом статей546, 548, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Стягнення неустойки є покладенням на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності, що передбачає настання для нього заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Оскільки передбачені Угодою штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності,за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, одночасне стягнення штрафу і пені не можливе, оскільки суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Враховуючи викладене, одночасне стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку штрафу та пені суперечитиме вимогам законодавств. Представник Банку в письмових поясненнях, поданих до суду апеляційної інстанції (а.с. 82), наполягала на стягненні штрафу в розмірі 1001 грн 57 коп., тому у стягненні пені з відповідача належить відмовити, стягнувши лише штраф.

Отже, доводи апеляційної скарги Банку знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції. Позов Банку в частині стягнення процентів, штрафу та пені належить задовольнити частково. З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» належить стягнути 2467 грн 92 коп. процентів за користування кредитними коштами, 1001 грн 57 коп. штрафу за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних послуг від 02.03.2016. Позв в іншій частині підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами розгляду апеляційної скарги Банку, позов Банку задоволений на 49,06%, апеляційна скарга - на 23,67%. При подачі позовної заяви Банк сплатив 1921 грн (а.с. 3), при подачі апеляційної скарги - 2881 грн 50 коп. (а.с. 65).

Тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині стягнення з відповідача на користь Банку 639 грн 12 коп. судового збору, ухвалити в цій частині нову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку 942 грн 44 коп. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви (1921*23,67%).

З ОСОБА_1 на користь позивача також належить стягнути 682 грн 5 коп. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги (2881,5*23,67%).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 вересня 2019 року скасувати в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитним коштами, штрафу, пені та в частині стягнення судового збору.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягненні процентів за користування кредитним коштами, штрафу та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 2467 (дві тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки процентів та 1001 (одну тисячу одну) гривню 57 (п`ятдесят сім) копійок штрафу за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 2 березня 2016 року.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні 44 (сорок чотири) копійки судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 682 (шістсот вісімдесят дві) гривні 5 (п`ять) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

В частині стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 16 січня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М. Піддубний