Ухвала

Іменем України

Справа № 712/9715/18

Номер провадження 2з/712/2/20

13 січня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі

головуючого - судді Марцішевської О.М.

при секретарі - Олефіренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобов`язання вчинити дії та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 . В обгрунтування вимог вказують, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999р. та є батьками ОСОБА_3 Шлюб розірваний рішенням суду від 17.11.2015 року. 02.06.1997 року відповідачу було подаровано 11/20 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 . Під час шлюбу вказану частину будинку було істотно покращено, що мало наслідком збільшення ідеальної частки до 41/50, з приводу спору про поділ спільного майна подружжя розглядається справа № 712/2378/16-ц. Відповідач створює позивачам перешкоди у користуванні вказаним житлом, тому просять усунути перешкоди відповідача у користуванні будинку шляхом вселення позивачів, зобов`язати відповідача передати позивачам ключі від дверей та вхідної хвіртки та не перешкоджати у реалізації права користування вказаним будинком.

Відповідачем поданий до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 . В обгрунтування зустрічних позовних вимог вказує, що остання не проживає у спірному будинку без поважних причини понад установлений законом строк, участі у комунальних витратах не бере, самостійно обрала собі інше житло, не є співвласником будинку.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.09.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.03.2019р. провадження по справі зупинялось до набрання законної сили судового рішення у справі № 712/2378/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 11.11.2019р. провадження у справі відновлене, оскільки у справі № 712/2378/16-ц винесена постанова апеляційного суду від 15.05.2019р., яка набрала законної сили.

08 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 поштою скерував до суду заяву про забезпечення позову у такий спосіб:

- заборони доступу ОСОБА_2 до приміщень частини будинку «А-1», права власності на яку ОСОБА_1 не позбавлявся, а саме 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 відповідно до Технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 ;

- заборони доступу ОСОБА_2 до приміщень на другому поверсі будинку «Ж-2», якими він на даний час користується та проживає, а саме до житлової кімнати 2-9, санвузла 2-8, шафи 2-10 відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 . Вжити заходи забезпечення позову;

- заборони ОСОБА_2 вселяти до будинку «Ж-2» по АДРЕСА_2 будь яких осіб без згоди ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що 28.12.2019 року ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 та з незнайомим йому чоловіком з`явилася до будинку по АДРЕСА_2 , де він постійно проживає. Він надав їм доступ до будинку під літерою «Ж-2» та запропонував їм спільно користуватися першим поверхом будинку «Ж-2», та оскільки він постійно проживає в цьому будинку та займає житлову кімнату 2-9 на другому поверсі згідно плану будинку, то запропонував їй користуватися житловою кімнатою 2-7, оскільки вона має у власності окремий будинок по АДРЕСА_3 , де вона постійно проживає разом з дочкою ОСОБА_3 . Вона категорично відмовилася та заявила, що бажає користуватися всім будинком, в тому числі і кімнатою 2-9, позбавляючи його таким чином особистого простору, нехтуючи правом на повагу до свого приватного і сімейного життя, та права на житло, що охороняється законом та почала вимагати, щоб він впустив її до кімнати 2-9 де він проживає. Коли він відмовився це робити, вона з застосуванням сили вибила двері в кімнату, що підтверджується відеоматеріалами, зіпсувала запірний пристрій та двері, які стали непридатними до використання, тож завдала матеріальної шкоди та в подальшому висловила заявнику погрози і пішла геть з будинку. З цього приводу він викликав поліцію та подав відповідну заяву. Ввечері, коли він не зміг скористатися Інтернетом, то помітив, що з будинку зник Модем для виходу в Інтернет, тож з приводу крадіжки він також звернувся до поліції та подав відповідну заяву. 29.12.2019 року він змушений встановив у кімнату де він постійно проживає металеві двері. 30.12.2019 року ОСОБА_2 повторно з`явилася до будинку, оскільки має власні ключі та разом з дочкою та незнайомим йому чоловіком зайняли кімнату 2-9, де він постійно проживає, зазначивши що вони теж будуть нею користуватися разом зі мною, що підтверджується відеоматеріалами, при цьому побачивши металеві двері заявила, що спиляє їх болгаркою. Потім повторно почала вимагати від мене продати їй мою частину будинку за 10000 дол. США, інакше життя мені не буде та повідомила, що або заселить сюди людей «специфічної зовнішності», або продасть свою частку і вже має покупців: «Такі гарні покупці, люди неруської національності ...», вдаючись таким чином до психологічного тиску та знущань. Крім того вона заявила, що будинок «А-1» також є спільною власністю і вона має намір туди потрапити випилявши болгаркою замки. Оскільки в червні 2019 року ОСОБА_2 вже зламувала вікно та замки у вхідних металевих дверях в будинку «Ж-2», що підтверджується поданням мною заяви до поліції та відповідним відео, та враховуючи її теперішні дії та психологічний тиск, тож її погрози є більш ніж реальними.

На всі його пропозиції дійти добровільної згоди, щодо спільного користування будинком «Ж-2» та майном, яке суд визнав спільною сумісною власністю, ОСОБА_2 відповіла категоричною відмовою та продовжує наполягати на продажу його частки будинку.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 08 січня 2020 року поштою скерував до суду заяву про зменшення розміру судового збору за подання заяви про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що він має дохід в розмірі 301 грн. на місяць, як компенсація за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом І групи, інших доходів не має. Крім того він сплачує аліменти повнолітній дочці, що продовжує навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно, а тому сплата ним судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі призведе до скрутного матеріального становища та позбавить його можливості доступу до суду, тому просить зменшити розмір судового збору за подачу заяви до 100 грн.

Заява про забезпечення позову та заява про зменшення судового збору отримані судом 11.01.2020р.

09.01.2020 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду заяву про уточнення заяви про забезпечення позову та додатково просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони доступу ОСОБА_3 до приміщень частини будинку «А-1», а саме 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 та до приміщень на другому поверсі будинку «Ж-2», де він постійно проживає, а саме до житлової кімнати 2-9, санвузла 2-8, шафи 2-10 відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви вказує, що 08.01.2020 року близько 21:10 год. ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 , які постійно проживають в будинку по АДРЕСА_3 та невідомим йому чоловіком з`явилися до будинку «Ж-2» вдерлася до кімнати «1-9» де він постійно проживає, при тому що вони мають доступ до всіх інших приміщень будинку, та ОСОБА_2 заявила що вона бажає ночувати саме в цій кімнаті і буде робити це щодня якщо він не погодиться продати їй свою частину будинку за 10 000 дол. США, що є прямим вимаганням та шантажем. На його пропозицію покинути кімнату та зайняти іншу, вона категорично відмовилася, розкидала постільну білизну на ліжку де він спить та разом з дочкою та невідомим чоловіком, у верхньому одязі та взутті, в якому вони ходять по вулиці влаштувалися на його ліжку, що є його особистою приватною власністю, не даючи можливості йому відпочивати та спати, при цьому голосно слухаючи музику на своїх мобільних телефонах. О 1 год. ночі вони покинули будинок та пообіцяли повернутися на наступний день. Так о 21:15 год. ним була викликана поліція та складена заява про неправомірні дії ОСОБА_2 та порушення його прав. Вдруге він викликав поліцію о 23:20 год. та склав відповідну заяву про порушення моїх прав та недоторканість житла.

11.01.2020 року відповідач ОСОБА_1 скерував до суду заяву про врахування обставин при розгляді клопотання про забезпечення позову від 08.01.2020 року, обґрунтовуючи її тим, що в чергове 10.01.2020 року о 18:30 год. ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 , які постійно проживають в будинку по АДРЕСА_3 та невідомим йому чоловіком з`явилася до будинку «Ж-2» та в супроводі ріелтора Валєри увійшли до кімнати «1-9» де він постійно проживає та ОСОБА_2 заявила що вона привела ріелтора для оцінки та продажу будинку. Його було поставлено перед фактом продажу та надано час до понеділка подумати та добровільно погодитися на продаж будинку, в іншому випадку ввечері понеділка в будинок в кімнату де він проживає будуть заселені квартиранти.

Вирішуючи клопотання про зменшення судового збору, слід врахувати наступні положення законодавства.

Відповідно ст.8 Закону України "Про судовий збір", ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій ст.136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.3 ст.136 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно положень пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 та надані в підтвердження клопотання матеріали щодо майнового стану відповідача - довідку № 3261 від 13.12.2019 року Депаратаменту соціальної політики ЧМР, відомості з Державного реєстру ФОП від 12.12.2019 року., суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, так як заявником підтверджено, що з урахуванням отримуваного доходу у вигляді компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом, при сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у встановленому законом розмірі його дохід не забезпечить передбачений за законом прожитковий мінімум, в зв`язку з чим заявник буде невиправдано обмежений у процесуальних правах.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Частинами 1,2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи ( ч.1 ст.153 ЦПК України).

Статтею 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У заяві не обґрунтовані доводи, якій б давали підстави припускати, що без вжиття вказаних у заяві про забезпечення позову (з урахуванням доповнень та уточнень) заходів забезпечення позову існує реальна загроза не виконання рішення у даній справі у разі задоволення заявлених ОСОБА_1 зустрічних позовних вимог. Зокрема, в даній справі заявником зустрічний позов пред`явлений з приводу спору про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 . У заяві про забезпеченні позову від 08.01.2020р. відповідач також вказує, що протягом 10 днів ним буде підготовлена заява про уточнення позовних вимог по зустрічному позову про усунення перешкод в користуванні власністю, в тому числі про встановлення порядку користування майном. У разі задоволення зазначених вимог виконання рішення суду не буде утруднене без вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони доступу ОСОБА_2 до певних приміщень чи вселення осіб без згоди відповідача, а тому вказані у заяві про забезпечення позову (з урахуванням доповнень та уточнень) заходи забезпечення позову не є заходами, необхідними для забезпечення зустрічного позову в розумінні норм цивільного процесуального законодавства.

Статею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Отже, законом врегульований правовий режим спільної часткової власності щодо визначення співвласниками порядку користування спільним майном за домовленістю, а у випадку виникнення спору в судовому порядку. Виконання законів є обов`язком кожної особи і додаткового вжиття судом заходів для цього не потребується.

Обгрунтування заяви фактично полягає у тому, що позивачка, на думку заявника, вчиняє неправомірні дії та порушує права відповідача на користування будинком, тобто заявник обгрунтовує необхідність забезпечення даного позову обставинами виникнення спору між сторонами - щодо порядку користування домоволодінням, однак суд по суті справу не слухав і не може наперед робити висновки по суті зазначеного спору. Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд не вправі фактично ухвалювати рішення щодо вимог сторін без розгляду справи по суті, будь-яка оцінка обґрунтування позовних вимог по суті спору судом першої інстанції на даній стадії судового процесу є неприпустимою і не може бути обґрунтуванням правомірності застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 116, 149, 150 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зменшення судового збору за подачу заяви про забезпечення позову задоволити.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м.Черкаси у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту ухвали 15 січня 2020р.