КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/18/2020
У Х В А Л А

14 січня 2020 року місто Київ

справа № 752/12314/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою відповідача Національного інституту раку на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту раку, третя особа: Первинна профспілкова організація Національного інституту раку про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточненої заяви просила:

поновити її на посаді начальника господарського відділу Національного інституту раку або аналогічній посаді у разі зміни відповідачем штатного розпису з 15 травня 2018 року;

стягнути з Національного інституту раку на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 4192,43 грн. за кожен день, без врахування податків та зборів, починаючи з 16 травня 2018 року по день прийняття рішення;

стягнути з Національного інституту раку на її користь компенсацію у розмірі шестимісячного середнього заробітку;

стягнути з Національного інституту раку на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.;

стягнути з Національного інституту раку на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника головного лікаря з господарської частини з 15 травня 2018 року.

Стягнуто з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 89073,38 грн. (без врахування податків і зборів).

Стягнуто з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Стягнуто з Національного інституту раку в дохід держави судовий збір в сумі 890,73 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та апеляційну скаргу відповідача Національного інституту раку задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року в частині стягнення з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено суму стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 89073,38 грн. на 69940,97 грн.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким стягнуто з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року в частині стягнення з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу змінено, зменшено суму стягнутих витрат з 7000 грн. до 2133,60 грн.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року в частині стягнення з Національного інституту раку в дохід держави судового збору змінено, збільшено суму стягнутого судового збору з 890,73 грн. до 3664,96 грн.

Стягнуто з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 211,44 грн.

В решті рішення залишено без змін.

06 грудня 2019 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання просила роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року в частині стягнення з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 69940,97 грн., а саме роз`яснити, чи постановлена сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 69940,97 грн. підлягає стягненню з Національного інституту раку з урахуванням податків і зборів чи без їх врахування.

Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання відповідно до ч.3 ст.271 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У п.32 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Згідно з ч.1 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В силу зазначеної норми процесуального права роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надано роз`яснення, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Разом з цим, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Нормами Податкового кодексу України визначено, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є, відповідно обов`язком роботодавця та працівника. При цьому податок відраховується від суми доходу працівника, а утримується та перераховується до державного бюджету роботодавцем.

Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року в ній чітко зазначено, що з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 89073,38 грн. (без врахування податків і зборів).

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року було змінено лише в частині розміру суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 з 89073,38 грн. на 69940,97 грн. В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

З огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень, судові рішення є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року є зрозумілою, не містить протиріч, а тому підстави для роз`яснення судового рішення апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.268, 271 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 15 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: