17.12.2020 Провадження № 2-п/331/35/2020 Справа № 331/4097/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.,

при секретарі Федоровій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2018 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа № 331/4097/18 за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

23 жовтня 2018 року за її відсутності, по даній справі було проголошено заочне рішення, згідно якого, позовну заяву Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01.05.2013 року по 01.04.2018 року в сумі 39072 гривні 81 копійки. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривні 00 копійок.

Зазначає, що на день розгляду цивільної справи 331/4097/18 заявник ОСОБА_1 не була присутньою у зв`язку з тим, що повістку про дату та час судового засідання не отримувала та будь-яким іншим чином не була проінформована та повідомлена про розгляд даної справи і відповідно не мала змоги надати суду свої заперечення та докази що їх підтверджують, що безумовно мають істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Причиною неотримання нею процесуальних документів по справі № 331/4097/18 є те. що вона з 1998 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки разом із батьками вони переїхали із вищевказаної комунальної квартири, жити в квартиру АДРЕСА_2 , яку в 2006 році приватизувал її батько та дід, а після смерті останнього в 2012 році у спадок повністю перейшла у власність батька.

Так, проживаючи у Заводському районі, ОСОБА_1 відповідно ходила до місцевої школи та отримала в ній повну середню освіту, про що свідчить її атестат. Також вона навчалась в Державному навчальному закладі «Запорізький професійний металургійний ліцей», який закінчила в 2014 році про що свідчить диплом. Крім того її амбулаторна картка також заведена з поліклініки Заводського району, де вона увесь цей час проходить періодичні обстеження та отримує лікарські послуги.

Факт її не проживання в квартирі АДРЕСА_3 підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.04.2008 p.; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.08.2012 р. № 973; атестатом АР 33777495 від 25.06.2008 p.; свідоцтвом НОМЕР_2 від 21.06.2006 p.; дипломом АР 47658492 від 28.11.2014; титульною сторінкою амбулаторної картки; декларацією про вибір лікаря який надає первинну медичну допомогу № Q001-1H9K- ОНОО.

Зазначає, що факт її не проживання в квартирі АДРЕСА_3 може підтвердити свідок - ОСОБА_4 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_3 , увесь цей час, а також свідок ОСОБА_5 , який є її громадянським чоловіком, та з яким вона з 2012 року по сьогоднішній день проживаємо разом в Заводському районі в квартирі АДРЕСА_2 .

Так, не повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, призвело до порушення її законних прав та інтересів, та позбавило можливості своєчасно ознайомитися з матеріалами справи брати участь у її розгляді та заперечувати проти заявлених до неї позовних вимог, а також надати суду відповідні докази які повністю виключають її відповідальність, та підтверджують той факт, що вона не проживала в квартирі АДРЕСА_3 та не отримувала відповідні послуги з водопостачання та водовідведення.

З огляду на наведене, задля усунення порушень її процесуальних прав та охоронюваних законом інтересів, заочне рішення має бути скасоване, слухання по справі поновлене, під час якого має бути враховане наступне.

Звертає увагу суду на те, що протягом спірного періоду з 01.05.2013 р. по 31.03.2018 р. відповідачі не вносили оплату за послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого мають заборгованість за надані послуги. Як свідчить розрахунок суми заборгованості, розмір заборгованості складає 39 072,81 гривень.

Разом із тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідачі протягом тривалого часу, а саме з травня 2013 року взагалі не здійснювали оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до позову, оплата послуг з травня 2013 року не здійснювалася.

Проте, до суду із даним позовом позивач звернувся 04 липня 2018 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до травня 2015 року.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У даному випадку відповідач - ОСОБА_1 даним заявляє про застосування позовної давності до вимог позивача за період з 05.2013 р. по 07.2015 р.

Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.05.2013 по 30.07.2015 слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, до вимог позивача щодо стягнення з відповідача боргу поза межами загального трьох річного строку позовної давності, тобто нарахованої заборгованості з травня 2013 року до липня 2015 року, слід застосувати наслідки спливу позовної давності.

Що ж стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 07.2015 по 03.2018. то з даного приводу просить суд звернути свою увагу на те, що такі вимоги позивача також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Правовідносини щодо прав та обов`язків між виконавцем з надання послуг з водопостачання та водовідведення і споживачем, порядок розрахунків за надання послуг, підстави й розмір відповідальності за неналежне виконання обов`язків регулюються ст.ст. 19- 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, з наступними змінами та доповненнями, нормами Житлового кодексу України, а також умовами укладеного договору.

Згідно ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Рішенням Запорізької міської ради №546 від 28.10.1999 «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», яке є обов`язковим для виконання на всій території м. Запоріжжя, визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству «Водоканал».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п.5 ч.З ст. 20, ч.1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків,«передбачених законодавством.

Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Отже, законом передбачається, що підставою для стягнення оплати за послуги з водопостачання та водовідведення має бути встановлений факт того, що споживач дійсно отримує такі послуги, натомість я фактично не отримувала такі послуги, скільки не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки разом із батьками ще в 1998 році переїхали жити в житловий будинок по АДРЕСА_4 , яку отримав у спадок мій батько.

Згідно положень ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання особи є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає; документом, до якого вносяться відомості про місце проживання, є, зокрема, паспорт громадянина України. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, не проживаючи за адресою за адресою; АДРЕСА_1 з 1998 року, відповідач в період виникнення заборгованості з 05.2013 року по 03.2018 року не користувався послугами, які надавались КП «Водоканал», а тому не зобов`язаний вносити плату за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Таким чином, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг лише за умови, якщо фактично користується цими послугами та обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживачів саме з моменту користування цими послугами. Таким чином, з урахуванням наведених вище норм права, зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення несе користувач/власник житлового будинку/квартири, як споживач цих послуг.

Враховуючи вищевикладене, відповідач з 2012 року не є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 та не користується послугами позивача за вказаною адресою, а тому у нього відсутній обов`язок по оплаті вказаних комунальних послуг за цією адресою.

Також просить суд звернути свою увагу на ту обставину, що ані в позовній заяві, ані долученому позивачем до неї розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення жодним чином не здійснено обґрунтування нарахованої заборгованості, а саме яку формулу розрахунку було застосовано, який тариф брався при визначенні вартості послуги.

Підсумовуючи все вищевикладене вважає, позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення безпідставними та недоведеними належними та допустимими доказами.

Згідно ч. З ст. 284 ЦП К України 3. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Копію заочного рішення було отримано 18 серпня 2020 року, в зв`язку з чим строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення не пропущений (останній день припадає на 07.09.2020 p.).

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене просить суд переглянути та скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2018 року у справі № 331/4097/18 за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засідання представник заявника ОСОБА_6 заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 проти задоволення заяви заперечувала, просила не скасовувати заочне рішення по справі. Надала суду пояснення.

Суд, вислухавши думку часників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2018 року позовну заяву Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ) заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01.05.2013 року по 01.04.2018 року в сумі 39072 гривні 81 копійки. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ) сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривні 00 копійок.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судову повістку про виклик до суду на 23.10.2018 року на 11 год. 00 хв. не отримували та відповідно участі у розгляді справи не приймали, процесуальні права не реалізовували.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя направляв рекомендованим листом судове повідомлення відповідачам у цій справі щодо розгляду відповідної справи 23.10.2018 р. Це судове повідомлення направлялось на поштову адресу, яка співпадає з адресою реєстрації відповідачів відповідно до офіційної довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. При направленні зазначеного рекомендованого листа Жовтневий районний суд м. Запоріжжя користувався послугами підприємства поштового зв`язку Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» (далі -ПАТ «Укрпошта»). Однак конверт з повідомленням повернувся на адресу суду першої інстанції з відміткою «через не запит»

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В свою чергу частина 6 ст. 187 ЦПК України зазначає, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно із вимогою частини першої та другої статті 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Так, Верховний Суд в окремій ухвалі по справі № 761/15565/16-ц від 23 січня 2019 року звернув увагу пошти на необхідність доставки судових повісток адресатам згідно з вимогами процесуального законодавства.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зобов`язав Укрпошту привести процедуру направлення судових повідомлень рекомендованими листами, зокрема в частині відміток про причини їх невручення, у відповідність до вимог цивільного процесуального законодавства. Окрема ухвала з цього приводу у справі №761/15565/16-ц від 23 січня 2019 року.

Ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення - «за відсутністю адресата», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення. З зазначених норм права випливає, що у разі повернення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», мають зазначатись причини невручення, а не причини повернення такого рекомендованого листа.

18.08.2020 року ОСОБА_1 отримала через свого представника копію згаданого вище заочного рішення суду і у встановлений закон строк подала заяву про його перегляд.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України ), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідач зазначає, що не з`явилась у судове засідання та не подала відзиву на позовну заяву з поважних причин, бо не отримувала судової кореспонденції, а докази, на які спирається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач вважає, що позивачем не вірно нарахована заборгованість, однак, заявити про це відповідач міг тільки до винесення рішення у справі.

Із змісту ч. 1 ст. 284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як на думку суду, заява про перегляд заочного рішення суду в частині його скасування є обґрунтованою та містить заперечення, які слід ретельним чином дослідити в судовому засіданні, що в свою чергу, може суттєво вплинути на прийняте судом рішення. Крім того, дійсно відповідач ОСОБА_1 не отримувала судової повістки на 23.10.2018 року на 11 год. 00 хв. та не була присутня в судовому засіданні і не мала можливості приймати участь у змагальному процесі.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для скасування заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав докази, на які він посилається та які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2018 року - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/4097/18 (провадження № 2/331/1210/2018) від 23.10.2018 р. за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення - скасувати.

Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Призначити розгляд цієї справи у підготовче судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 09.03.2021 року 10 годині 00 хвилин.

Встановити відповідачам 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, в якому викладаються заперечення проти позову.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання ( надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Зобов*язати відповідачів одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копію такого відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Роз*яснити, що у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники процесу можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб адресою сторінки на офіційному веб порталі судової влади України: http://court. gov.ua/fair/sud0808.

Копію ухвали надіслати сторонам для відома та виконання.

У підготовче судове засідання викликати сторони по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу підписано суддею 17.12.2020 року.

Суддя: М.В.Антоненко