Справа № 182/6307/19
Провадження № 2/0182/136/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.12.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка ОСОБА_2 . Тіткою ОСОБА_2 приходиться йому через матір ОСОБА_3 . До дня смерті тітка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (1/2 частка якого належав померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською ОД. 29.12.1987 року, реєстровий № 2-4638; 1/4 частка якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого завідуючою Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою Балашовою В.М. 29.04.1999 року, реєстровий № 937; 1/4 частка якого належала померлій на підставі Договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. 14.05.2012 року, реєстровий № 3-672). За життя ОСОБА_2 не склала заповіту, тому спадкування належного їй майна має відбуватись за законом. Ч.2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 залишився її син ОСОБА_4 (його двоюрідний брат). На час відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , тому спадщину після смерті матері прийняв, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_2 його двоюрідний брат ОСОБА_4 помер. До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке він після смерті своєї матері ОСОБА_2 прийняв, але на яке не оформив свої спадкові права. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Ч.5 ст.1268 ЦК України визначає, що, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За життя ОСОБА_4 не склав заповіту, тому спадкування належного йому майна має відбуватись за законом. Ч.2 ст.1223 ЦК України передбачає, що, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Його мати ОСОБА_5 , як рідна тітка ОСОБА_4 , мала б відноситись до третьої черги спадкоємців за законом після його смерті. Згідно ч.4 ст.1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Зважаючи на те, що його мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , він, як двоюрідний брат ОСОБА_4 , відноситься до третьої черги спадкоємців за законом після його смерті за правом представлення. В передбачений законом 6-й місячний строк з часу відкриття спадщини, а саме - 15.05.2019 року - він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 164/2019. У зв`язку з тим, що у нього на руках відсутнє свідоцтво про народження тітки ОСОБА_2 , а, відповідно, він не може підтвердити родинні відносини між собою та її сином ОСОБА_4 , державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальков Є.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2019 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з вищезазначеним, йому необхідно в судовому порядку встановити факт родинних відносин між його матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , встановивши, що вони є рідними сестрами та, відповідно, між ним та ОСОБА_4 , встановивши, що ОСОБА_4 приходиться йому двоюрідним братом. З цього приводу зазначає, що є сином ОСОБА_7 , що підтверджується його свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 . Його мати має дошлюбне прізвище ОСОБА_8 , а її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що підтверджується її свідоцтвом про народження. Дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » мати змінила на « ОСОБА_11 » після одруження з його батьком ОСОБА_12 . Він має на руках також свідоцтво про народження свого двоюрідного брата ОСОБА_4 , в якому його матір`ю записана ОСОБА_2 . І його мати, і його тітка мають прізвище « ОСОБА_8 », вони обидві мають по батькові « ОСОБА_13 ». Все це свідчить про те, що вони є рідними сестрами та додатково може бути підтверджено показами свідків. Через вищезазначені обставини я змушений для оформлення свої спадкових прав звернутися до суду

В судове засідання сторони не прибули, надали заяву про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.165). Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.43).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла рідна тітка позивача по справі ОСОБА_2 (а.с.7). Тіткою ОСОБА_2 приходиться позивачу через матір ОСОБА_14 . До дня смерті тітка позивача по справі проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (1/2 частка якого належав померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською ОД. 29.12.1987 року, реєстровий № 2-4638 (а.с.17); 1/4 частка якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого завідуючою Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою Балашовою В.М. 29.04.1999 року, реєстровий № 937 (а.с.18-19); 1/4 частка якого належала померлій на підставі Договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. 14.05.2012 року, реєстровий № 3-672 (а.с.20-21). За життя ОСОБА_2 не склала заповіту, тому спадкування належного їй майна має відбуватись за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 залишився її син ОСОБА_4 (а.с.16). На час відкриття спадщини ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9), тому спадщину після смерті матері прийняв, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер (а.с.6). До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке він після смерті своєї матері ОСОБА_2 прийняв, але на яке не оформив свої спадкові права. Мати позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.8). Позивач як двоюрідний брат ОСОБА_4 відноситься до третьої черги спадкоємців за законом після його смерті за правом представлення. В передбачений законом 6-й місячний строк з часу відкриття спадщини він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.54), у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 164/2019. Однак, з огляду на те, що позивач не надав свідоцтво про народження ОСОБА_2 , не зміг підтвердити родинні відносини між собою та ОСОБА_4 і отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2019 року (а.с.12). Факт родинних відносин позивача з померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджується не лише свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, а й підтверджено в судовому засіданні показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він сусід позивача, знає його з дитинства, бо товаришував з його сином. Маму позивача дуже не пам`ятає, знає, що всі звали її ОСОБА_16 і що в неї була сестра ОСОБА_17 , яку на вулиці всі звали ОСОБА_18 (чому, не знає). В тітки ОСОБА_17 був син ОСОБА_19 двоюрідний брат позивача. ОСОБА_19 знав добре, бо він працював на будівництвах, ремонтах і допомагав йому з будівництвом. В тітки ОСОБА_17 чоловіка ніколи не було і син ОСОБА_19 був один. ОСОБА_19 теж не мав сім`ї та дітей. Після смерті своєї мами ОСОБА_17 , він контактував з його мамою. І одного разу мамі зателефонували і повідомили, що ОСОБА_19 помер, випив кави і схопило серце. У ОСОБА_19 залишились квартира та будинок. За будинком зараз доглядає позивач, бо він залишився єдиним родичем. Коли ОСОБА_20 у відрядженні, то просить доглянути за будинком його.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він теж сусід позивача. Знає його змалечку. Маму позивача звали ОСОБА_22 , а батька ОСОБА_23 була сестра ОСОБА_18 (в усякому випадку, так вони звали її на вулиці) Михайлівна ОСОБА_8 . Заміжня вона ніколи не була. Ростила єдиного сина ОСОБА_19 . ОСОБА_19 це двоюрідний брат позивача ОСОБА_24 . ОСОБА_19 помер 2 роки тому назад, щось із серцем. За його будинком зараз доглядає ОСОБА_20 .

За таких обставин суд вважає, що доводи позивача по справі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнавши їх двоюрідними братами.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (літ.А), загальною площею 52,2 кв.м., житловою 36,7 кв.м.) з надвірними будівлями (сарай (літ.Б), сарай (літ.б), вбиральня (літ.В), підвал (літ.Г), гараж (літ.Д), підвал (літ.Е), спорудження № 1-4, І), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал