Справа № 464/5557/20
пр.№ 2/464/1548/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань Бусько Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на час навчання сина ОСОБА_3 , в розмірі 4 658,33грн., починаючи з 05.11.2020 і до досягнення сином 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.06.2002 між нею та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. 05.11.2002 від шлюбу у них народився син ОСОБА_2 29.10.2008 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею. Повнолітній син ОСОБА_5 на даний час навчається на першому курсі Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького, факультет економіки та менеджменту на денній формі навчання за рахунок коштів фізичної особи. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 15 000 грн. на рік. Також вказує, на те, що її заробітної плати недостатньо для того, щоб повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток сина, розвиток його здібностей, уподобань, обдарувань, а відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати кошти. Крім цього, зазначає, шо на її утриманні також перебуває малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як на підставу позову посилається на положення статей 199-201 Сімейного кодексу України.

Ухвалою від 22.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4 позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач в судове засіданні не зявився, в судому засіданні 24.11.2020 щодо стягнення з нього аліментів на навчання сина заперечив, оскільки стабільного доходу в нього немає, в середньому місячний його дохід становить 4 000 грн. Крім цього, повідомив суд, що в нього незадовільний сан здоровя, а саме, хворіє на туберкульоз.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції від 20.12.2002, встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого відділом Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 03.09.2009, вбачається, що 03.09.2009 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно Довідки №604 від 01.10.2020 виданої Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького, вбачається, що ОСОБА_3 , є студентом першого курсу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького, факультет економіки та менеджменту на денній формі навчання за рахунок коштів фізичної особи. Навчання закінчує в липні 2024 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8ст. 7СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ч.1ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так, згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У постанові Верховного суду від 08.11.2018 по справі №766/12242/16-ц, провадження № 61-35731св18 зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.2 ст. 200 СК України).

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем, як доказ долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_3 , та довідку з місця навчання, однак не долучено до матеріалів справи та не надано суду доказів того, яка вартість навчання повнолітнього сина. Також не надано суду доказів про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, інформацію про її дохід, докази спроможністі відповідачем її надавати, не подано доказів про наявність на утриманні позивача мололітнього сина, як на одну з обставин на яку посилається позивач в позовній заяві.

Крім цього, суд звертає увагу, що судом була надана можливість позивачу подати суду докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, однак позивачем докази було подані всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, а тому суд відмовив у долученні таких до матеріалів справи.

У зв`язку із вищевикладеним, суд прийшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю.

На підстві ст.ст. 182, 199, 200, 201 СК України та керуючись ст. ст.12,13,89,259, 264,265,268,352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

третя особа ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 14.12.2020.

Суддя Чорна С.З.