Ухвала

Іменем України

01 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 641/10113/16

провадження № 61-17258ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Харківського апеляційного суду із заявою, у якій просять переглянути за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, віднести стягнуту за рішенням суду заборгованість на рахунок держави.

Заява обґрунтована тим, що на виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року у справі № 641/10113/16-ц державним виконавцем відкрите виконавче провадження, в рамках якого на банківський рахунок ОСОБА_2 накладений арешт. ОСОБА_1 отримує мінімальну пенсію як мати інваліда з дитинства, що є єдиним джерелом існування, ОСОБА_2 - інвалід з дитинства ІІ групи, яка отримує у зв`язку із цим державну соціальну допомогу. Накладення арешту на рахунки такої сім`ї унеможливлює придбання найнеобхіднішого - ліків та їжі, тобто фактично призведе до фізичного знищення відповідачів. При ухваленні апеляційним судом Харківської області рішення від 11 вересня 2017 року суду не було й не могло бути відомо, що постановою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 826/3639/17 буде визнано нечинною постанову № 780 від 11 жовтня 2016 року, на підставі якої був розроблений споживчий кошик України. Пенсії заявників розраховувались саме на підставі даних зазначеного кошику, який визнаний судом таким, що не відповідає мінімальним соціальним гарантіям і не забезпечує населення необхідним рівнем життя. Тобто ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 2015 по 2020 роки не доотримували пенсії внаслідок невідповідності соціального кошику мінімальним соціальним стандартам. Отже, боржником перед КП «Харківводоканал» виступає держава Україна.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що обставини, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають нововиявленими, не містять доказів і не є нововиявленими обставинами у розумінні положень цивільного процесуального законодавства.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали 21 листопада 2020 року до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 826/3639/17 про нечинність постанови № 780 від 11 жовтня 2016 року, що потягло за собою ухвалення незаконного, необґрунтованого судового рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п`ята статті 423 ЦПК України).

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є нововиявленими, суд апеляційної інстанції зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат