Справа № 487/1450/20
Провадження № 2/487/1355/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

24 червня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Заява мотивована тим, що спірна квартира оформлена на відповідача. Наразі у провадженні суду перебуває справа про поділ вказаної квартири, однак судові засідання не проведені, у зв`язку з неявкою відповідача. Оскільки відповідач починає затягувати розгляд справи, у позивача є підстави вважати, що вона має на меті розпорядитися спірною квартирою, яка є єдиним житлом позивача. Окрім цього, раніше неодноразово вона виказувала позивачу наміри продати квартиру. Оскільки існує реальна загроза, що спірна квартира буде реалізована, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що п провадженні суду перебуває позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , в якій позивач просить: визнати за позивачем право власності на 1/2 частку спільного нерухомого майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що з відповідачем він почав проживати однією сім`єю з 2010 року. 20 квітня 2012 року батько позивача дав йому гроші на придбання квартири і вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 . При придбанні квартири сторони повідомили нотаріуса, що ц них сімейні відносити, що гроші належать батькові позивача і що квартиру він бажає оформити на відповідача. Позивач писав заяву що не заперечує проти покупки. 18.04.2014 сторони зареєстрували шлюб, а 27.09.2019 шлюб було розірвано за рішенням суду. Вважає вказану квартиру спільним сумісним майном, тому звернувся до суду із позовом.

Отже, предметом спору у вказані справі є квартира АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу.

Із обставин, зазначених в позовній заяві та заяві про забезпечення позову вбачається що між заявником та відповідачем виник спір щодо права власності на квартиру; наявні обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; такі заходи є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відтак, заяву слід задовольнити та забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.149-154, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Ухвала підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження.

Копію ухвали для виконання направити до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, а учасникам справи - до відома.

Особи винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Суддя: З.М. Сухаревич