справа № 631/489/20
провадження № 2-н/631/71/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року селище міського типа Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 15 095 гривень 70 копійок та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 15 095 гривень 70 копійок, яка складається з 10 691 гривня 11 копійок основного боргу, 908 гривень 60 копійок 3 % річних, 3495 гривень 99 копійок інфляційні втрати та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок.

Виходячи з приписів частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Приписами статті 19 Закону України «Про житло комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житло комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Як встановлено частиною 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строку та порядку, передбачених договором.

При цьому договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням положень статтей 633 634, 541 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу, що має підтверджуватися документально.

Матеріали справи свідчать про те, що до заяви про видачу судового наказу Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» не надано заяву приєднання ОСОБА_1 до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, проте вбачається, що мав місце сплачений рахунок останньою.

Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Вирішуючи питання щодо можливості видати судовий наказ за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 15 095 гривень 70 копійок та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок, суддею встановлено наступне.

Приписами пункту 5 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Позовна давність це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

Строки позовної давності мають загальний характер.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Частинами 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини 1 статті 260 Цивільного кодексу України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу.

Зі змісту заяви та довідки про заборгованість за природний газ вбачається, що заборгованість за послуги з газопостачання у ОСОБА_1 утворилась за період з липня 2015 року по квітень 2016 року, починаючи з травня 2016 року будь які нарахування відсутні.

При цьому, остання сплата за використаний газ споживачем була здійснена у січні 2016 року у сумі 1050 гривень 00 копійок.

Таким чином, враховуючи період, за який заявлено стягнення заборгованості, суддя приходить до висновку про те, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а тому наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Аналогічні роз`яснення містяться й у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» відповідно до якого наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до приписів частини 2 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 162, 165, 167, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 15 095 гривень 70 копійок та судового збору в сумі 210 гривень 20 копійок відмовити.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 6 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХШ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська