Справа № 128/197/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Кобенди Ю.О.

за участю:

представника позивача- відповідача ОСОБА_1

представника позивача відповідача ОСОБА_2

представника відповідача позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

В даному будинку з 15.02.1995 року зареєстрована відповідач ОСОБА_4 , однак фактично з 2012 року по теперішній час в будинку вона не проживає, своїх речей в ньому не зберігає, участі в його утриманні та оплаті комунальних платежів не бере.

Всі обов`язки по утриманню житлового будинку несе позивач особисто, а реєстрація відповідача ОСОБА_4 створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні належним ОСОБА_1 майном.

За наведених обставин ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про вселення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав їй на праві власності на підставі договору дарування жилого будинку.

Після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку позивач проживала разом з батьком.

На постійні вмовляння свого брата - ОСОБА_5 та його дружини - ОСОБА_6 , вона 26.03.2008 року на підставі договору дарування жилого будинку, подарувала вказаний житловий будинок малолітній ОСОБА_7 , від імені якої діяли мати - ОСОБА_6 і батько ОСОБА_5 .

Між позивачем, її братом і його дружиною була домовленість, що в будинку буде проживати вона з батьком, оскільки брат з сім`єю на той час проживав в АДРЕСА_2 . Крім того, між ними була домовленість, що за позивачем буде зберігатись право реєстрації в будинку, користування будинком та проживання в ньому незалежно від тривалості часу відсутності в будинку, оскільки вказаний будинок був її житлом.

Після оформлення договору дарування в будинку проживали позивач та її батько.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько помер і в будинку залишилась проживати позивач. Крім позивача в будинку проживав її співмешканець ОСОБА_8 .

Батьки співмешканця на той час проживали в с. Малі Крушлинці, за віком та станом здоров`я потребували сторонньої допомоги і позивач разом зі співмешканцем змушені були 01.01.2013 року переїхати до них, де і проживали до липня 2013 року.

В липні 2013 року відносини зі співмешканцем погрішились, позивач змушена була залишити його і вирішила повернутись в будинок АДРЕСА_1 , однак попасти в будинок не змогла, так як там були замінені замки.

Брат позивача, ОСОБА_5 сказав, що позивач не буде проживати в будинку, і запропонував жити у нього.

Щоб не псувати сімейні стосунки, позивач погодилась на це, однак через деякий час брат запропонував позивачу винайняти житло і з липня 2013 року по липень 2015 року позивач вимушена була проживати в найманому житлі по АДРЕСА_3 .

Через відсутність коштів на оплату найманого житла, неможливість вселення до будинку, в якому зареєстрована, позивач вимушена була проживати у співмешканця ОСОБА_9 в АДРЕСА_4 , з липня 2015 року по лютий 2017 року.

З лютого 2017 року по липень 2017 року позивач проживала у співмешканця ОСОБА_8 в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області.

З липня 2017 року по даний час позивач проживає в АДРЕСА_5 , зі співмешканцем ОСОБА_10 .

Таким чином, в спірному будинку позивач не проживаю з поважних на те причин, оскільки в липні 2013 року її брат, ОСОБА_5 , не допустив її до будинку, змінив в ньому замки. Вона не зверталась по питанню вселення в будинок до даного часу, оскільки була зареєстрована в будинку і вважала, що за нею зберігається право на проживання в ньому, так як така домовленість була між нею і братом.

Житловий будинок АДРЕСА_1 є єдиним житлом позивача; в разі задоволення позову ОСОБА_1 , позивач буде позбавлена права користування єдиним житлом; фактично вона стане особою, яка не має постійного місця проживання, що позбавить її не лише можливості проживати в будинку, а й користуватись цілим рядом прав громадянина України.

Оскільки на даний час у позивача немає іншого житла, яким вона може користуватись на законних підставах, відповідач чинить їй перешкоди в користуванні житлом, вона вимушена звернутись до суду з позовом про вселення до будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 19.02.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про вселення об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

В судовому засіданні позивач відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 первісний позов підтримали, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити; зустрічний позов ОСОБА_4 не визнали, заперечували щодо його задоволення, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Представник відповідача позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні пред`явлений первісний позов ОСОБА_1 не визнав, заперечував щодо його задоволення; зустрічний позов ОСОБА_4 підтримав, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві та просив його задоволити.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що являється племінницею, похресницею ОСОБА_1 та знає, що ОСОБА_12 спочатку жила в спірному будинку, потім поїхала жити до чоловіка в інше село. Там вже відключили воду, світло. Коли помер батько, то вона сказала, щоб робили, що хотіли. Її попросили допомогти привести будинок до ладу тому, що він був дуже занедбаний. Почали приходити листи з банку, стосовно кредиту. Таїса добудувала ту хату. Чому ОСОБА_12 подарувала хату ОСОБА_13 , вона не знає.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що являється колишнім співмешканцем ОСОБА_4 . Жили вони не довго, з липня 2017 року по листопад 2019 року, потім розійшлися. ОСОБА_4 говорила, що зробила дарчу на свою племінницю; зараз вона живе в с. Олександрівка.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а в зустрічному позові ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено по справі, згідно договору дарування від 26.03.2008 року, ОСОБА_4 передала безоплатно у власність (подарувала), а малолітня ОСОБА_7 , від імені якої діють мати: ОСОБА_6 і батько: ОСОБА_5 , прийняла в дарунок будинок АДРЕСА_1 (а.с. 6).

22.09.2015 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище на « ОСОБА_15 » (а.с. 11).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником житлового будинку АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно виписки домової книги, в будинку АДРЕСА_1 з 15.02.1995 року зареєстрована ОСОБА_4 (а.с. 7 - 8).

В даному будинку також були зареєстровані батьки ОСОБА_4 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які померли ІНФОРМАЦІЯ_2 та 20.12.1996 року, відповідно (25 - 27).

Згідно акту обстеження фактичного місця проживання від 17.05.2017 року, ОСОБА_4 з 15.02.1995 року зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , але з 2012 року не проживає за вказаною адресою (а.с. 9).

Згідно довідки Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 114 від 11.02.2019 року, ОСОБА_4 з липня 2013 року по липень 2015 року проживала в найманій квартирі, яка розташована по АДРЕСА_3 (а.с. 28).

Як вбачається з довідки Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №99 від 11.02.2019 року, ОСОБА_4 з липня 2015 року по лютий 2017 року проживала без реєстрації в АДРЕСА_4 (а.с. 29).

Відповідно до довідки Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 100 від 11.02.2019 року, ОСОБА_4 з липня 2017 року по дату видачі довідки проживає за адресою: АДРЕСА_5 , разом із співмешканцем ОСОБА_10 (а.с. 30).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт про те, що відповідач понад один рік не проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, права власності, захист права власності, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України .

Дані правовідносини регулюються:

- ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд;

- ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном;

ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом;

- ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Оскільки в судовому засіданні встановлено той факт, що відповідач не проживає в будинку АДРЕСА_1 , залишається бути зареєстрованою за даною адресою, а позивач в зв`язку з її реєстрацією позбавлена повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися зазначеним вище будинком, чим обмежуються її права як власника згаданого об`єкта нерухомості, то суд задля захисту її майнових прав, забезпечення в повній мірі їх реалізації вважає за необхідне вимоги ОСОБА_1 задовольнити шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 суд виходить із загальних засад права власності, що закріплені в ст. ст. 319, 391 ЦК України, зокрема, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_4 , колишній власник об`єкта нерухомості, з липня 2012 року по теперішній час, тобто, понад строки, встановлені ст. 405 ЦК України, не проживає в будинку, який на даний час на праві власності належить ОСОБА_1 та не довела суду поважності причин, з яких не проживала в ньому, з огляду на що відсутні підстави для вселення її в будинок, який належить позивачу відповідачу, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 72, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 273 274 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про вселення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.12.2020 року.

Суддя О.І. Бондаренко