КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 361/4292/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2265/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Сердинський В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

14 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Примушко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Чижевської Зої Володимирівни, ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та просили суд скасувати Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, запис № 26421724 в Державному речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року накладено арешт на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

24 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила додатково забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 чинити їй перешкоди в користуванні та у здійсненні відповідального зберігання квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що позивач вчасно сплачує комунальні послуги, охорону приміщення та інші витрати, регулярно здійснює поточний ремонт для належного стану приміщення.

ОСОБА_2 з часу державної реєстрації за собою прав на дане майно не здійснював його утримання, не переоформив договори на надання комунальних послуг. Відповідач постійно намагається чинити їй перешкоди в реалізації права на відповідальне зберігання майна, утримується від сплати комунальних послуг, чим намагається зробити дане приміщення непридатним для використання, накопичити борги за оплату житлово-комунальних послуг та знецінити нерухоме майно, що призведе до порушення її прав при виконанні рішення суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову додатково.

Заборонено ОСОБА_2 чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні та у здійсненні відповідального зберігання квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити, застосувати зустрічне забезпечення шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 50 000 грн., вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту опису й арешту майна від 25 лютого 2016 року, складеного державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Лопатинською Н.О., вказана квартира (нежитлове приміщення) було передане на відповідальне зберігання ОСОБА_3 на виконання постанови про призначення виконавчих дій від 5 лютого 2016 року.

Відповідно до постанови державного виконавця від 15 грудня 2017 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2600, виданого 5 вересня 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області закрите, чинність арешту майна боржника ( ОСОБА_3 ), накладеного на все майно постановою про відкриття виконавчого провадження АСВП 29252715 від 23 вересня 2011 року припинено .

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 неодноразово зверталася до поліції з повідомленнями про вчинення правопорушень з боку ОСОБА_2 та з проханням припинити чинити на неї тиск, тому що зараз існує цивільно-правовий спір між ними і органи правопорядку не мають права вчиняти дії на користь однієї із сторін.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні покладених на заявника обов`язків щодо відповідального зберігання спірного нежитлового приміщення, ОСОБА_3 необхідний безперешкодний доступ до нерухомого майна, зокрема для сплати комунальних послуг та утримання приміщення в належному стані.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимогу про скасування Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 20 липня 2018 року накладено арешт на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись із заявою про додаткове забезпечення позову, заявником не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття зазначених заходів у спосіб, визначений заявником, унеможливить виконання рішення суду, не надано належних доказів щодо наявності співмірності заявлених позовних вимог заходам забезпечення позову і необхідності їх застосування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги про зустрічне забезпечення позову, оскільки відповідач чи його представник не звертались з такою заявою до суду першої інстанції в порядку ч. 6 ст. 154 ЦПК України, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 рокускасуватита прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 січня 2019 року.

Головуючий

Судді