Єдиний унікальний номер 234/1757/20
Номер провадження 22-ц/804/2887/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Гапонова А.В., Космачевської Т.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року у цивільній справі № 234/1757/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про встановлення факту сумісного проживання та поділ майна (суддя першої інстанції ОСОБА_4 ), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та поділ майна.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона фактично проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з 19 травня 2017 року по 08 жовтня 2018 року включно.

З ОСОБА_2 вони знайомі з 2009 року. Періодично він проявляв до неї знаки уваги, які згодом переросли у короткотривалий роман в 2015 році. У 2016 році ОСОБА_2 почав зустрічатись з іншою жінкою, з якою одружився на початку 2017 року.

ОСОБА_2 дуже хотів дітей, сина, про що публічно говорив при кожному зручному випадку у будь-якій компанії. Позивач особисто це від нього чула з 2015 року. Особисто вона не розглядала для себе сценарій народження дитини - саме це стало підставою для їх розставання як в 2015 році, так і в решті у 2018 році.

ОСОБА_2 сподівався, що стане батьком в шлюбі з іншою жінкою, але вона йому категорично відмовила у зв`язку з побудовою власної кар`єри, що стало гучним скандалом та підставою для розірвання їх шлюбу 16 травня 2017 року.

Наступного дня після розірвання шлюбу 17 травня 2017 року ОСОБА_5 приїхав за нею на роботу, щоб провести до дому - це був початок другої їх спроби побудувати сім`ю.

19 травня 2017 року вона переїхала до нього в будинок ( АДРЕСА_1 ), де також проживають його батьки. З цього часу й до самої їх єдиної великої останньої сварки (08 жовтня 2018 року, коли відповідач запропонував їй одружитись на умові народження йому дитини) вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, подорожували, робили крупні покупки за спільні кошти, як то автомобіль Mitsubishi Colt (2007 р.в.) згідно договору купівлі-продажу 1443/2017/551285 від 21 липня 2017 року, який є їх сумісною власністю.

Відповідач ніколи після розлучення з дружиною не відмовляв їй в допомозі по роботі, як більш досвідчений, та в наданні грошей готівкою, позивач вважала це лицарською рисою чоловіка - це було до певного моменту, коли вона перетнула межу у дружніх стосунках з їх сім`єю.

ОСОБА_2 був дуже засмучений, коли випадково дізнався, що колишня дружина народила дитину наступного року після розлучення з ним влітку 2018 року від іншого чоловіка, ледь знайомого, якого представила їх компанії як «найкращого чоловіка в світі», напевно щоб зробити колись коханому чоловіку боляче, ще й публічно. Це емоціональне потрясіння стало для їх сім`ї початком кінця - йому 40, а дітей не має.

Отже, позивач переконана, що вона має право на поділ спільного майна подружжя - автомобіль Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого, на її думку, складає 120000,00 грн. Саме з цією метою має необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 19 травня 2017 року по 08 жовтня 2018 року включно.

Після припинення сімейних відносин, за згодою сторін було визначено порядок користування автомобілем Mitsubishi Colt (2007 р.в.) - позивачу було надано другий комплект ключів і вона могла брати автомобіль у будь-який час. Але з 07 травня 2019 року доступ до автомобіля їй було обмежено, відповідач забрав у неї ключі та заявив, що цей автомобіль їй не належить і вона не має до нього жодного відношення.

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 надала до Краматорського міського суду заяву про зміну позовних вимог і просила суд першої інстанції встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 19 травня 2017 року по 08 жовтня 2018 року включно; поділити майно: автомобіль Mitsubishi Colt, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши його в натурі у приватну власність ОСОБА_1 ; припинити право власності ОСОБА_2 на майно - автомобіль Mitsubishi Colt, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та виплатити йому грошову компенсацію у сумі 30000 грн. за рахунок позивача, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та поділ майна, відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що вважає рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року завідомо неправосудним, оскільки судом першої інстанції свідомо порушено норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року по справі № 234/1757/20 та ухвалите нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримана (а.с. 99,100). Копія апеляційної скарги відповідачем по справі отримана (а.с. 100). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 , який не відповідає вимогам статті 360 ЦПК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду.

10 листопада 2020 року від ОСОБА_3 надійшла заява про залучення її до справи в якості третьої особи.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 посилалася на те, що прийняття будь-якого рішення по даній справі вплине на результат розгляду справи № 234/12767/18 в Краматорському міському суді (суддя Лутай А.М.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про :

- встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.06.2017 року по 07.122017 року;

- визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_6 № 801 від 27.06.2018 року, складеного Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, а саме :

- про зміну відомостей про батька - ОСОБА_7 , громадянина України, виключити, вказавши в графі «батько» - ОСОБА_2 , громадянин України, а саме прізвище ОСОБА_8 змінити на прізвище ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 вказує, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було створено штучно а також те, що у випадку задоволення даного позову і встановлення обставин щодо спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 спростовуються обставини щодо того, що ОСОБА_3 в цей період проживала з ОСОБА_2 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи по справі № 234/1757/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та поділ майна.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 17 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 134).

В судове засідання Донецького апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 135).

В судове засідання Донецького апеляційного суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с. 137 - 138).

До Донецького апеляційного суду від відповідача по справі ОСОБА_2 надійшло пояснення відносно третьою особи і надано ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2020 року, відповідно до якої залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01.06.2017 року по 07.12.2017 року у зв`язку із заявою ОСОБА_3 (а.с. 123).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26.07.2019 року у справі № 234/6404/19 (провадження №2/234/2217/19) за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Регіональний сервісний центр в Донецькій області МВС про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності правочину, позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_2 були задоволені частково. Визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу Mitsubishi Colt, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 №1443/2017/5851285 від 21.07.2017 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 недійсним. Рішення набрало законної сили 28.08.2019 року.

Як вбачається із ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки договір купівлі-продажу №1443/2017/551285 від 21.07.2017 року був визнаний у судовому порядку недійсним, рішення суду на даний час не оскаржено та набрало законної сили, спірний автомобіль не може бути визнаний об`єктом спільного майна подружжя та не підлягає поділу.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу, але суд першої інстанції знехтував добросовісно використаним процесуальним правом відповідача та дійшов необґрунтованих висновків, які порушують права позивача, є безпідставними, виходячи з наступного.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини 1 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається із пункту 5 частини 5 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 вказаної вище статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається із частини 7 вказаної вище статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні по справі №234/6404/19 (провадження №2/234/2217/19) відповідач ОСОБА_2 зазначив, що не знав про існування даного судового рішення. Однак, з тексту рішення суду вбачається, що відповідач ОСОБА_2 при розгляді справи про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним надавав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначив, що дійсно укладав договір купівлі-продажу 1443/2017/551285 від 21.07.2017 року автомобілю марки Mitsubishi Colt, 2007 року випуску. Підтвердив, що грошові кошти за нього не сплачував, фактично ним не користувався та місцезнаходження автомобілю йому невідомо. Позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не порушив вимоги частини 7 статті 81 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що вона не знала про існування рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.07.2019 року у справі № 234/6404/19 і може його оскаржити і це рішення ніяк не може бути доказом в розріз обставинам, викладеним у позовній заяві, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказу інформації Територіального сервісного центру МВС в Донецькій області, лист від 27.05.2020 року № 31/5-1443-1506, що станом на 27.05.2020 року автомобіль марки Mitsubishi Colt, рік випуску 2007, з 21.07.2017 року зареєстрований на ім`я відповідача, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що ведення спільного господарства та спільних крупних покупок покупка сторонами автомобіля Mitsubishi Colt за спільні грошові кошти і є доказом ведення спільного господарства, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що ані позивачкою, ані відповідачем суду не надано жодного доказу, який підтвердив би факт їх спільного проживання та ведення спільного господарства у період з 19 травня 2017 року по 08 жовтня 2018 року. Надані позивачкою на підтвердження вказаного факту фотознімки та вітальні листівки, не є таким підтвердженням, а визнання відповідачем факту спільного проживання, без надання суду належних та допустимих доказів на його підтвердження, не може бути підставою для задоволення позову.

Частиною 2 статті 21 Сімейного кодексу України передбачено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна. Ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету; 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Вказане вище узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6 1026цс15.

До Донецького апеляційного суду 24.11.2020 року надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про виклик свідка ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду на 01.12.2020 року, яке задоволенню не підлягає, оскільки частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що вказане вище клопотання задоволенню не підлягає, оскільки в суді першої інстанції позивач не заявляла такого клопотання і не надала докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 17 грудня 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна