Справа № 428/8172/19
Провадження № 22-ц/810/256/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання: Вовчанської С.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Сєвєродонецька міська рада Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Луганській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі судді Кордюкової Ж.І. у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання рішення недійсним та зобов`язання оформлення права користування земельною ділянкою шляхом укладення договору довгострокової оренди земельної ділянки,

встановив:

В липні 2019 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду із позовом до Сєвєродонецької міської ради (відповідач), в якому просив: 1) визнати рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 12.06.2019р. №3790 недійсним; 2) зобов`язати Сєвєродонецьку міську раду в місячний термін зі дня набуття чинності рішення суду оформити його право користування земельною ділянкою, на якій розташовано нерухоме майно, що придбано на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2010 року та земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування зазначених об`єктів нерухомості: земельна ділянка загальною площею 0,1055га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:06:045:0035, шляхом укладення з ним договору довгострокової оренди земельної ділянки на тих самих умовах, на яких договір оренди земельної ділянки був укладений з ПБКФ «Владис».

На обґрунтування наведених позовних вимог позивач послався на наступне:

30.08.2002 року між Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради та ПБКФ «Владис» був укладений договір купівлі-продажу комунального майна, за умовами якого Фонд комунального майна Сєвєродонецької міської ради продав, а ПБКФ «Владис» купив комунальне майно: споруду колишньої теплиці з господарським блоком та окремий господарський блок, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 . В подальшому адреса була змінена АДРЕСА_2 .

10.08.2010р. за договором купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 купив нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ., який був зареєстрований в Комунальному підприємстві «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації».

Рішенням Сєвєродонецької міської ради договір оренди землі від 30.07.2010 року, укладений з ПБКФ «Владис», був розірваний.

Як власник зазначеної будівлі позивач звернувся до відповідача з заявою про оформлення його права користування земельною ділянкою, на якій розташовано нерухоме майно, що придбано на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2010 року та земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування зазначених об`єктів нерухомості, шляхом укладення з ним договору довгострокової оренди земельної ділянки на тих самих умовах, на яких договір оренди земельної ділянки був укладений з ПБКФ «Владис», однак рішенням Сєвєродонецької міської ради від 12.06.2019 р. № 3790 відповідач відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Вважає зазначене рішення незаконним, тому просив задовольнити позов.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 (скаржник) звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що при винесенні даного рішення судом не в повному обсязі були з`ясовані обставини справи, які мають значення, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не враховані правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду щодо цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташовано з урахуванням положень ст.120 Земельного кодексу та ст.377 Цивільного кодексу. Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що спірна земельна ділянка знаходиться на території освітнього закладу, оскільки зарахована до земель резервного фонду. Крім того, на думку скаржника, висновки суду, що позовні вимоги є похідними, в той же час не відповідають встановленим способам захисту порушених прав, є взаємовиключними. Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги, що попереднім землекористувачем був ПБКФ «Владис», а тому до позивача перейшли права та обов`язки попереднього землекористувача.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Генеральним планом м. Сєвєродонецька, затвердженого рішенням сесії міської ради від 26.04.1994р. №717 не передбачено можливості забудови спірної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки дана земельна ділянка є територією навчального закладу, а також те, що ОСОБА_1 самочинно збудував житловий будинок та споруди за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів тому, що під час прийняття оскаржуваного рішення був порушений порядок голосування, суду не було надано, а тому позов є необґрунтованим.

Також, суд виходив з того, що інші позовні вимоги є похідними, та з посиланням на п.7 Постанови Пленуму Верхового суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», дійшов висновку про відсутність повноважень суду щодо вирішення питань, віднесених до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі, тощо.

Судова колегія погоджує висновки суду з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії договору купівлі-продажу комунального майна - споруди теплиці з господарським блоком та окремого господарського блоку, посвідченого 30.08.2002р. державним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Перепелицею Ю.М., реєстр №1-3440, Фонд комунального майна Сєвєродонецької міської ради передав у власність Будівельно-комерційної фірми «Владис» комунальне майно - споруду колишньої теплиці літ. «А-1Н, А-2Н, а, а1, а2» з господарським блоком літ. «Б» та господарський блок літ. «В», які знаходяться на балансі міського відділу освіти і розташовані за адресою: АДРЕСА_2 в, загальною площею 323,9 кв.м..

Відповідно до копії договору №05 оренди землі, укладеного 30.07.2010р.між Сєвєродонецькою міською радою та Приватно будівельно-комерційною фірмою «Владис», Орендодавець на підставі рішень сесій Сєвєродонецькоїміської ради за №1644 від 11.12.2007р., №3111від 22.04.2009р.,№4326від 22.07.2010р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під споруди теплиці з господарським блоком та окремого господарського блоку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1055га в тому числі: капітальна одноповерхова будівля - 0,0366 га; під проходами, проїздами та площадками - 0,0689га. Договір укладено на 25 років строком по 10.12.2032р. включно.

Згідно копії договору купівлі-продажу об`єкту - нежитлової будівлі (колишньої теплиці) з господарськими блоками, посвідченого 10.08.2010р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., реєстр №2940, ОСОБА_1 купив у ПБКФ «Владис» об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля (колишня теплиця) з господарськими блоками, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 до міського голови від 01.04.2019р., останній звернувся до Сєвєродонецької міської ради з заявою про оформлення його права користування земельною ділянкою (без зміни цільового призначення), на якій розташовано нерухоме майно, що придбано на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2010 року та земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування зазначених об`єктів нерухомості: земельна ділянка загальною площею 0,1055га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:06:045:0035, шляхом укладення з ним договору довгострокової оренди земельної ділянки на тих самих умовах, на яких договір оренди земельної ділянки був укладений з ПБКФ «Владис».

Згідно копії рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 12.06.2019р. №3790, ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки Генеральному плану м. Сєвєродонецька, затвердженому рішенням сесії міської ради № 717 від 26.04.1994 року, а також рішення Окружного адміністративного суду № 1240/2540/18 від 30.01.2019 про знесення за власні кошти самочинно збудованих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , та згідно пропозицій постійної комісії з питань будівництва, архітектури, земельних відносин, охорони навколишнього середовища та розвитку селищ, відповідно до статей 12, 122 Земельного кодексу України, статті 24 Закону України «Про регулювання містобудування діяльності».

Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 12.09.2018 року № 29-12-0.222-7047/2-18 земельна ділянка кадастровий номер № :06:04560035 віднесена до земель комерційного користування та відповідно до рішення Сєвєродонецької міської ради від 28.04.2011 року № 512 зарахована до земель резервного фонду. Інформація щодо зміни цільового призначення земельної ділянки до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області не находила.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення від 12.10.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 здійснює експлуатацію об`єкта - нежитлової будівлі колишньої теплиці з господарськими блоками, яка реконструйована ОСОБА_1 у двоповерховий житловий будинок з котельною та горищем без реєстрації документів, що дають право на експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що є порушенням вимог ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 постанови КМУ від 13.04.2011 року №461, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 96 КУпАП.

17.10.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення за ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

02.07.2018 року представниками ДАБК Сєвєродонецької міської ради Луганської області було складено акт візуального обстеження, за результатами якого встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 виконані роботи з реконструкції житлового двоповерхового будинку (колишня теплиця); інформація щодо оформлення документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «а», «б», «в» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

В силу ч.5 ст.20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до положень ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Згідно ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань, використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до рішення сесії Сєвєродонецької міської ради народних депутатів № 717 від 26.04.1994 року «Про затвердження Генерального плану м. Сєвєродонецька» та викопіювання з Генерального плану спірна земельна за адресою: АДРЕСА_2 в знаходиться на території навчального закладу.

Згідно інформації, викладеної в службовій записці Департаменту землеустрою, містобудування та архітектурно будівельного контролю Сєвєродонецької міської ради від 24.04.2019 року № 184, земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно Генерального плану міста Сєвєродонецька, затвердженого рішенням сесії міської ради № 717 від 26.04.1994 р., розташована на території загальноосвітньої школи.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у суду першої інстанції були підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 12.06.2019 р. № 3790 недійсним, оскільки Сєвєродонецька міська рада, відмовляючи ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, керувалась Генеральним планом м. Сєвєродонецька, затвердженого рішенням сесії міської ради від 26.04.1994 року № 717, в якому не передбачено можливості забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , та яка знаходиться на території навчального закладу.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вимога позивача зобов`язати Сєвєродонецьку міську раду Луганської області в місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду оформити його право користування земельною ділянкою є похідної від вимоги про визнання рішення міської ради недійсним, оскільки до компетенції суду не входить питання про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, але це не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Посилання скаржника на положення ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України щодо цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, також не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Частиною 1,2 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За змістом ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

З аналізу зазначеного вище вбачається, що в разі набуття права власності на об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, без зміни її цільового призначення.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач фактично самовільно реконструював будівлю колишньої теплиці у житловий будинок без оформлення відповідної дозвільної документації на території навчального закладу, що виключає виникнення у нього права на виділення в оренду спірної земельної ділянки на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (Приватній будівельно-комерційній фірмі «Владис»), тобто право позивача в даному випадку, не є порушеним в розумінні положень ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 № 910/18560/16, від 05.12.2018 року № 713/1817/16ц, від 03.04.2019 року № 921/158/18, від 18.12.2019 № 263/6022/16ц, оскільки вони викладені за іншими обставинами.

Отже, виходячи зі змісту апеляційної скарги та наведених у ній доводів, є підстави вважати, що ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, містять у собі суб`єктивне тлумачення обставин справи та вимог закону.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об`ємі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується до закінчення дії такого карантину.

Повний текст постанови складено - 10 липня 2020 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: Ю.П. Лозко

М.В. Назарова