Справа № 202/94/20
Провадження № 2-з/202/4/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

13 січня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., розглянувши заяву виконувача обов`язків керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області про забезпечення позову, поданого в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

Виконувач обов`язків керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна.

В своєму позові прокурор просить витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 106 АДРЕСА_2 розташована АДРЕСА_3 адресою АДРЕСА_4 .

Разом із позовною заявою прокурором подана заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на нерухоме майно, яке є предметом спору, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2019 року у справі №202/3426/17 скасовано заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15.05.2018 року, відповідно до якого за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_6 , а у задоволенні позовних вимог відмовлено. Зазначена квартира не була приватизована, є об`єктом права комунальної власності. Однак на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції квартира на підставі договору купівлі-продажу була відчужена ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . Отже, оскільки предметом позову є витребування квартири АДРЕСА_6 , у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує небезпека вибуття такого майна із власності ОСОБА_1 на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим вважає співмірним із предметом позову накладення арешту на спірне майно.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В своїй заяві прокурор ставить питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_6 .

Вирішуючи дану заяву, суд враховує, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Між тим, заявляючи вимоги про накладення арешту на спірне нежитлове приміщення, прокурор належним чином не мотивував необхідність застосування саме такого заходу забезпечення позову.

Заява містить лише посилання щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення в подальшому позову.

Як вбачається з матеріалів позову та заяви про забезпечення позову, власником спірного майна є ОСОБА_1 .

Отже, застосування такого заходу забезпечення позову як арешт майна може призвести до безпідставної заборони користуватися спірним нерухомим майном та передачі його іншим особам, що є обмеженням права власності відповідача та прав інших користувачів цього приміщення.

Разом із тим, враховуючи наявний спір щодо нерухомого майна, а також те, що відповідач ОСОБА_1 як новий власник спірного майна має реальну можливість розпорядитися ним до розгляду справи по суті, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову прокурора.

Відтак, суд вважає, що заяву прокурора про забезпечення позову необхідно задовольнити частково, заборонивши відповідачу ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_6 .

На переконання суду, такий вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами, не порушуватиме прав інших осіб.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву виконувача обов`язків керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області (м. Дніпро, вул. Осіння, 8) в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншим особам вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_6 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Ю. Марченко