печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар судових засідань Хабеця О.О.,

справа № 757/54629/20-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову,-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2020 року до суду надійшла вказана заява ОСОБА_1 в обґрунтування якої заявник зазначив, що він є членом Ради Національного банку України. Під час виконання своїх функцій йому стало відомо, що Голова Ради Національного банку України - Данилишин Б.М., листом №10-0007/52635 від 23.09.2020 року звертався до Президента України - Зеленського В.О. із пропозицією щодо його ( ОСОБА_1 ) звільнення з посади Члена Ради Національного банку України.

Підставою таких дій, на думку Данилишина Б.М. , є те, що він ( ОСОБА_1 ), як член Ради Національного банку України, нібито втратив бездоганну ділову репутацію, яка відповідно до ч. 3 ст.10 Закону «Про Національний банк України» є обов`язковою для члена Ради Національного банку України. Вважає дії Голови Ради Національного банку такими, що завдають значної шкоди його честі, гідності та діловій репутації.

Він неодноразово намагався отримати повний текст вказаного листа, проте спроби не мали результату.

Зауважив, що за даної ситуації є всі підстави стверджувати, що існують переконливі обставини, які вказують на можливість знищення цих доказів в майбутньому, або принаймні, неможливості їх отримання з інших бюрократичних чи технічних причин.

Посилаючись на ст. 116 ЦПК України просив забезпечити докази шляхом витребування у Національного банку України в особі Голови Ради Національного банку України Данилишина Б.М. наступні докази:

- належним чином завірену копію листа №10-0007/52635 від 23.09.2020 року з яким останній звертався до Президента України - Зеленського В.О. із пропозицією щодо звільнення ОСОБА_1 ;

- належним чином завірений витяг з порядку денного Ради Національного банку України із внесеним питання про втрату ОСОБА_1 бездоганної ділової репутації на розгляд (у порядок денний засідання) Ради Національного банку України;

- докази втрати бездоганної ділової репутації, у розумінні ст. 10 Закону У країни «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року №679-XIV, тобто документи які підтверджують наявність у ОСОБА_1 судимості не погашеної і не знятої в установленому законом порядку, на підставі яких, у відповідності до ч. 9 п. 59 Регламенту Ради Національного банку України, було створено на ім`я Президента України листа №10-0007/52635 від 23.09.2020 року;

- належним чином завірений витяг з Регламенту Ради Національного банку України яким встановлено порядок інформування Головою Ради Національного банку України Президента України про виникнення підстав для звільнення з посади призначених ними членів Ради Національного банку України у відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про національний банк України» від 20 травня 1999 року №679-XIV;

- належним чином завірену копію рішення Ради Національного банку України «Про пропозицію щодо нагородження ОСОБА_1 відзнакою Президента України - орденом «За заслуги» II ступеня».

В судове засідання сторони, які беруть участь у справі, не з`явились, повідомлялись судом належним чином, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Згідно з ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Зі змісту вказаних статей вбачається, що у вказаній заяві мають бути зазначені: обставини, що можуть бути підтверджені доказами, які необхідно забезпечити. Ці обставини повинні належати до предмета доказування у справі; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; справа для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити. Крім того, у заяві потрібно обґрунтувати, що особа вчинила всі можливі заходи для отримання необхідних відомостей, однак через обставини, які не залежать від волевиявлення особи чи перебувають поза межами її контролю чи правомірного впливу, отримати запитувані відомості не виявилось можливим та при цьому існує загроза, що в подальшому останні можуть бути втраченими.

Заявник не обґрунтував, які є підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачено та/або що подання потрібних доказів може стати не можливим або ускладненим під час судового провадження, у разі подання відповідного позову.

Тобто, заявником не наведено жодних доказів, що даний засіб доказування може бути втраченим або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Крім того, доказ який просить забезпечити заявник і копію якого додає до даної заяви викликає у суду об`єктивний сумнів, оскільки його копія не оформлена у відповідності до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 95 ЦПК України. До того ж заявник не вказав канал отримання копії цього доказу.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви.

Керуючись ст. ст. 116-119, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позов - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О. Матійчук