Провадження №2/225/178/2020
Справа №225/8106/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Качаленка Є.В.

за участю секретаря Федорцової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Північної селищної ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом до Північної селищної ради про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , визначений в технічному паспорті під літерами - «А-1», «а», «п/г», «ганок», загальною площею - 130,7 кв.м. та житловою площею - 79,6 кв.м., зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила наступне.

На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 25.07.1976 року, чоловіку позивача ОСОБА_2 надано в постійне безстрокове користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та надано дозвіл на будівництво житлового будинку. Оформивши всі необхідні документи ОСОБА_2 розпочав будівництво та остаточно завершив у 1979 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилась спадщина на майно, що йому належало, до складу якої увійшов і житловий будинок. Єдиним спадкоємцем померлого за законом є позивач. У встановленому законом порядку вона звернулась до приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Рижкова О.О. за оформленням спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 їй було відмовлено, внаслідок відсутності у спадкодавця оформлених відповідно до чинного законодавства правовстановлюючих документів на спадкове майно. Даний факт є перешкодою для реалізації позивачем свого права на отримання спадщини і визнання за нею права власності на спадкове майно, що є стало підставою для звернення до суду.

Позивач до суду не з`явилась, надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, проти задоволення позову не заперечував.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.04.1972 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 22.04.1972 року, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєні прізвища « ОСОБА_1 » (а.с.6)

Відповідно до копії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності 25.07.1976 року ОСОБА_2 з цією метою надано у безстрокове користування земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1 (а.с.7-8)

Відповідно до довідки начальника КП «БТІ м.Торецька» №263 від 23.10.2019 року, за даними КП «БТІ м.Торецька» станом на 31.12.2012 року, індивідуальний житловий будинок на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем якого є ОСОБА_2 на підставі договору забудови від 25.07.1976 року, згідно запису техніка, зробленого під час проведення технічного огляду від 1984 року. Інформація про реєстрацію права власності відсутня (а.с.9).

Згідно технічного паспорту житловий будинок АДРЕСА_1 , зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями має загальну площу 103,7 м.кв., житлову площу 79,6 кв.м., користувач ОСОБА_2 (а.с. 10-12)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13)

Постановою приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу ГТУЮ у Донецькій області від 07.11.2019 року №1122/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно (а.с.15) .

Суд зауважує наступне:

У 1979 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (втратив чинність згідно з Указом від 22.02.1988 №8502-XI), Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Відповідно до позиції позивача, будинок було остаточно збудовано 1979 року. Довідкою БТІ підтверджено, що технічний огляд індивідуального житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем якого є ОСОБА_2 на підставі договору забудови від 25.07.1976 року, згідно запису техніка, зроблено 1984 року. Технічна інвентаризація будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 22.10.2019 року.

Згідно абз 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відтак, у померлого ОСОБА_2 у 1979 році виникло право власності на збудований будинок АДРЕСА_2 , однак правовстановлюючі документи на новостворене майно відсутні.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_2 ).

Позивач як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців у померлого не було.

Згідно ст. ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відтак позивач як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_2 ).

Водночас, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з тим, що померлий ОСОБА_2 за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на отримання спадщини за законом, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Північної селищної ради про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 103,7 м.кв., житловою площею 79,6 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Суддя Є.В. Качаленко