УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Чеботарь Жанни Сергіївни про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних заборгованості за кредитним договором № 014/17-15/1886-35 від 27.12.2007 року,
ВСТАНОВИВ:
11.12.2019 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява за вищезазначеним позовом.
Ухвалою суду від 10.01.2020 року, позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних заборгованості за кредитним договором № 014/17-15/1886-35 від 27.12.2007 року прийнято до провадження, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч. 6 ст. 19 ЦПК України, поданий спір є малозначним.
16.01.2020 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, яка надійшла до суду 20.01.2020 року, в якій просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно позичальника ОСОБА_1 , а саме на: нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: САС № 095633, виданий 10.06.2008 року, видавник: Виконавчий комітет Запорізької міської ради.
Заява про забезпечення позову обґрунтована, тим, що 27.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту «Позивач», «Банк», «Кредитор», «АТ Райффайзен Банк Аваль») та громадянином України ОСОБА_1 (надалі по тексту «Боржник», «Позичальник») було укладено кредитний договір № 014/17-15/1886-35 (надалі по тексту «Кредитний договір»), згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 60 000 доларів США строком до 27.12.2017 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.
Проте, Відповідач, отримавши грошові кошти (кредит) від Банку, порушив умови кредитного договору, що не позбавляє Кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за час прострочення.
За підрахунками позивача, заборгованість за 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за період з 26.11.2016 року по 25.11.2019 року за кредитним договором № 014/17-15/1886-35 від 27.12.2007 року складає 7 708,76 доларів США.
Таким чином, на переконання позивача, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання законного рішення суду у майбутньому, оскільки зазначене вище житлове приміщення, що належить відповідачу на праві спільної власності може бути відчужено на користь третіх осіб або з ним може бути здійснені інші дії, що значно зменшить вартість майна, у зв`язку з чим представник ОСОБА_2 просить заяву задовольнити.
Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову, всебічно та повно дослідивши доводи позивача та матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Як зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання законного рішення суду у майбутньому, оскільки нежитлове приміщення - майно, що належить відповідачу на праві спільної власності, може бути відчужено на користь третіх осіб або з ним може бути здійснені інші дії, що значно зменшить вартість майна, що суттєво ускладнить виконання рішення суду або зробить його взагалі неможливим.
При цьому суд враховує, що адекватність заходу до забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Також суд бере до уваги, що оскільки предметом позовних вимог у даній справі є стягнення 3 % річних, що входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності Боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вказане виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат Кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від Боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати Кредиторові (постанова Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі 6-38цс11), то належне виконання рішення, у разі задоволення позову судом, буде залежати від наявності у відповідача майна, на яке можна буде звернути стягнення.
Належність відповідачу майна, яке позивач просить обтяжити суд, підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст. 149 ЦПК України, для забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно.
Дослідивши обставини справи, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.
Враховуючи викладене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Заяву представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Чеботарь Жанни Сергіївни про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних заборгованості за кредитним договором № 014/17-15/1886-35 від 27.12.2007 року - задовольнити.
В якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, в межах ціни позову в сумі 186 276 грн. 46 коп., що належить на праві спільної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: САС № 095633, виданий 10.06.2008 року, видавник: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, а саме нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 .
Інформація про боржника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та відповідачу для відома.
Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.
Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, проте її оскарження не зупиняє її виконання.
Суддя В.О. Макаров