Справа №443/181/20
Провадження №2/443/905/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

09 грудня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою позовною заявою комунального підприємства «Ходорівське управління комунального господарства» до ОСОБА_1 про надання доступу до житлового приміщення,

встановив:

Позивач, комунальне підприємство «Ходорівське управління комунального господарства» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить дозволу на доступ до помешкання ОСОБА_1 з метою підтвердження чи спростування факту руйнації несучих конструкцій.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Равлінко Р.Г. для цього судового провадження.

01.10.2020 ухвалою суду справу прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначити до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 12.10.2020 о 16 год 30 хв.

12.10.2020 справу розглядом відкладено на 10.11.2020 у зв`язку з неявкою відповідача у справі.

10.11.2020 справу було знято справу з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному.

Розгляд справи по суті відбувся 09.12.2020

Обґрунтування позовних вимог.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 02.09.2019 до Ходорівської міської ради надійшло колективне звернення співвласників та жителів будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на балансі комунального підприємства «Ходорівське управління комунального господарства». Звернення мотивовано тим, що ОСОБА_1 , який є мешканцем будинку АДРЕСА_1 , виносить будівельні відходи зі своєї квартири, яка розташована на першому поверсі. Також є свідчення, що відповідач зніс у своїй квартирі конструкції, які були опорою для поверхів, що знаходяться вище. 24.09.2019 з метою досудового врегулювання та з метою підтвердження чи спростування факту руйнації несучих конструкцій загального користування у квартирі АДРЕСА_2 вище зазначеного будинку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , адміністративною комісією, яка створена Розпорядженням Ходорівського міського голови № 3/39 від 08.04.2019 «Про створення постійно діючої комісії», було здійснено вихід за вказаною адресою. Проте, ОСОБА_1 комісію для обстеження вказаних фактів не допустив, мотивуючи тим, що його приватна власність непорушна і він нічого не порушив, про що був складений відповідний акт. З метою попередження надзвичайних ситуацій, комісія вирішила повторно призначити дату обстеження із залученням відповідних правоохоронних органів, а саме на 10.00 год. 08.10.2019. Про повторне прибуття комісії для обстеження внутрішніх несучих конструкцій ОСОБА_1 був попереджений рекомендованим листом. 08.10.2019 адміністративною комісією за участю представника ДО СППП Жидачівського ВП ГУ НП у Львівській області, майора Зварича Я.М. було вдруге здійснено вихід за вище вказаною адресою, проте і цього разу відповідач, ОСОБА_1 не допустив адміністративну комісію до своєї квартири, у звязку і з чим було призначено наступну дату виходу комісію за вищевказаною адресою, а саме 12.11.2019, обстеження квартири АДРЕСА_3 . У вказану дату комісія втретє прибула за вище зазначеною адресою, проте і цього разу відповідач не допустив комісію до свого житла. Зважаючи на те, що утримання у належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування будинку є обов`язком позивача, КП «Ходорівське управління комунального господарства» звернулось до суду із даним позовом , оскільки можливі порушення у цілісності конструкції будинку створюють загрозу життю та здоров`ю інших мешканців будинку.

Суть відзиву на позовну заяву та письмових пояснень /заперечень/ учасників процесу.

Відповідач ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Пояснення сторін по справі та інших учасників процесу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до колективного звернення від 02.09.2019, до Ходорівської міської ради звернулись співвласники та жителі будинку АДРЕСА_1 . Звернення мотивовано тим, що ОСОБА_1 , який є мешканцем будинку АДРЕСА_1 , виносить будівельні відходи зі своєї квартири, яка розташована на першому поверсі. Також є свідчення, що відповідач зніс у своїй квартирі конструкції, які були опорою для поверхів, що знаходяться вище. (а.с.5).

Відповідно до розпорядження Ходорівського міського голови від 08.04.2018 за № 3/39, з метою виявлення та обстеження аварійного житла на території Ходорівської міської ради створена постійно діюча комісія. (а.с.6).

Як вбачається із супровідних листів №13246 від 25.09.2019, №1533 від 29.10.2019 Ходорівська міська рада повідомляла відповідача ОСОБА_1 про проведення комісією обстеження фактів викладених в заяві мешканців будинку АДРЕСА_1 із забезпеченням доступу до квартири відповідача.(а.с.8,10).

Відповідно до актів від 24.09.2019, 08.10.2019, 12.11.2019 складених комісією на розпорядження Ходорівського міського голови №3/39 від 08.04.2018 «Про створення постійно-діючої комісії з обстеження аварійного житла на території Ходорівської міської ради» на розгляд колективної заяви жителів комунального житлового будинку на АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 комісію для обстеження вказаних фактів не допустив, мотивуючи тим, що його приватна власність непорушна і він нічого не нарушив. (а.с.7, 9, 11)

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997р. відповідно до Закону України № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63).

З наведеного вбачається, що обов`язок власника по допуску до користування своїм майном іншими особами виникає лише у випадках встановлених законом.

Згідно із ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України Житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Частина ж 3 ст. 311 ЦК України передбачає, що невідкладних випадках, пов`язаних із рятуванням життя людей та майна або з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, законом може бути встановлено інший порядок проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в них огляду та обшуку.

Частина 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно із п. 6 ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право доступу до приміщень, будинків і споруд для ліквідації аварій, усунення неполадок, що виникли у санітарно-технічному та інженерному обладнанні, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів у порядку, визначеному законодавством і договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

У свою чергу, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач комунальної послуги зобов`язаний допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Аварією в розумінні наведеного Закону визнається пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, яке спричинило або може спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодити майно, унеможливлює надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Проаналізувавши надані позивачем письмові докази, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно із ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини; з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі належні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За положеннями частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, принципи цивільного судочинства унеможливлюють витребування доказів за ініціативою суду.

У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ж із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, позивачем в ході судового розгляду не надано жодних доказів, які б підтверджували такі факти, зокрема, як перебування будинку АДРЕСА_1 під управлінням (перебування на балансі)комунального підприємства «Ходорівське управління комунального господарства», а також належність на певному речовому праві квартири, доступ до якої вимагається, безпосередньо відповідачеві ОСОБА_1 , а також доказів, які обґрунтовують необхідність входження саме до даного конкретного житла.

Як вбачається з тексту позовної заяви, підтвердженням факту нібито знесення ОСОБА_1 стін, які були опорою для поверхів, що знаходяться вище є свідчення осіб. Однак такі свідчення не долучені до матеріалів справи, клопотань про їх допит в судовому засіданні в якості свідків, на адресу суду не поступало, будь-яких клопотання щодо здобуття інших доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві в ході судового розгляду справи позивачем заявлені не були.

Також суд звертає увагу позивача, що в прохальній частині позовної заяви взагалі не вказана адреса помешкання ОСОБА_1 , про доступ в яке позивач просить суд надати дозвіл.

Окремо суд звертає увагу, що ч. 4 ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що у невідкладних випадках, пов`язаних з необхідністю рятування життя і здоров`я людей та/чи майна, в установленому цією статтею порядку може бути здійснено доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна без отримання згоди його власника (користувача) (несанкціонований доступ) для проведення огляду та ліквідації або відвернення аварії.

Згідно із ч. 5, 6, 7 ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» несанкціонований доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна відбувається без отримання згоди його власника (користувача), якщо в момент виникнення невідкладного випадку такий власник (користувач) відсутній і немає можливості встановити зв`язок з ним для інформування про необхідність негайного прибуття до житла, іншого об`єкта нерухомого майна або він відмовляється допустити в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна) представника виконавця, і при цьому є об`єктивні підстави вважати, що аварія, яка створює загрозу життю та/або майну, наявна саме в цьому житлі (іншому об`єкті нерухомого майна). Представник виконавця попереджає власника (користувача), який присутній, але відмовляється допустити його до житла (іншого об`єкта нерухомого майна), про здійснення несанкціонованого доступу. Під час здійснення несанкціонованого доступу і до повного завершення робіт, визначених частиною восьмою цієї статті, повинні бути присутні представник виконавця, представник органів внутрішніх справ, працівники аварійно-ремонтної бригади та власник (користувач) з будь-якої із сусідніх будівель (з будь-якого приміщення, розташованого у тому самому багатоквартирному будинку, якщо несанкціонований доступ здійснюється у багатоквартирному будинку.

Отже, положеннями ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» прямо визначено позасудовий порядок і підстави отримання доступу до житла споживача без його попередньої згоди.

Однак, позивачем у справі КП«Ходорівське управління комунального господарства» не надано доказів на підтвердження наявності обставин, які об`єктивно унеможливлюють реалізацію ним, як управителем багатоквартирного будинку, процедури несанкціонованого доступу до житла споживача.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість пред`явленого позову і відсутність правових підстав для його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280, 285 ЦПК України, ст.ст. 311, 317, 319, 321 , ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог комунального підприємства «Ходорівське управління комунального господарства» до ОСОБА_1 про надання доступу до житлового приміщення відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2020.

Суддя Р.Г. Равлінко