Справа № 472/589/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2020 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

при секретарі Чорної О.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_7. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_3 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності у порядку спадкування.

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2020 року до суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності в прядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить його право на житловий будинок з надвірними господарчими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець заповіту не склав, тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали, дружина померлого ОСОБА_4 , він та донька померлого ОСОБА_5 .

У встановлений строк він звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф., подавши заяву про прийняття спадщини, а дружина та донька померлого відповідно заяви про відмову від прийняття спадщини. 05.02.2019 року нотаріусом було заведено Спадкову справу № 17/2019.

Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. для видачі свідоцтва про право на спадщину, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві.

Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Для підтвердження зазначених обставин представник позивача заявила клопотання про витребування від Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_6 та витребування у КП «Миколаївське МБТІ» технічну документацію на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 18.06. 2020 року від Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. витребувано копію спадкової справи №17/2019 заведену після смерті ОСОБА_6 та технічну документацію на будинок АДРЕСА_1 у КП «Миколаївське МБТІ».

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в тому ж обсязі і з тих же підстав, просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Веселинівського району Соболь Ю.С. в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява в якій просить розглядати справу у її відсутність, щодо задоволення позову не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, представника.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Веселинове Веселинівського району помер ОСОБА_6 , про що 05 листопада 2018 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис за №191, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що в графі батько зазначено - ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право позивача на житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Матеріалами спадкової справи № 17/2019 заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була витребувана судом від Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф., встановлено, що в матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_3 прийняв спадщину подавши до Приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. заяву про прийняття спадщини, що зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 05.02.2019 року за № 37.

Крім позивача є й інші спадкоємці, передбачені ст. 1261 ЦК України- дружина померлого ОСОБА_4 та донька- ОСОБА_5 , які подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини.

28.05.2020 року Приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарчими, побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки: відповідно до п.4.12, 4.15 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Причиною відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Ч. 3, 4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають

державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13.

Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Згідно висновку КП «МБТІ» № 186 від 27.08.2019 року власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 року значиться ОСОБА_6 згідно договору купівлі- продажу від 04.06.1986 року, реєстраційний номер № 637, зареєстрованого в АДРЕСА_3 25.06.1986 року за реєстраційним номером 894, а саме житловий будинок за літ. А житловою площею 34, 4 кв.м.

У подальшому житловий будинок за літ. А житловою площею 34, 4 кв.м. був переобладнаний в літню кухню літ. В, котельня переобладнана в сарай , збудовані господарчі будівлі літ.а, М, Н,О,Р, та Т та збудований житловий будинок за літ. Л (1989 рік) житловою площею 33, 7 кв.м, загальною площею 53,3 кв.м, який станом на 05.08.1999 року не потребує дозволу та введення в експлуатацію згідно постанови Кабінету міністрів України від 07.06.2017 року № 406, але право власності на новий житловий будинок на літ. Л не зареєстровано.

При проведені поточної інвентаризації офіційної роботи житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що на земельній ділянці знаходиться: житловий будинок житловою площею 33, 7 кв.м. загальною площею 53, 3 кв.м. літ Л, літня кухня літ. А, тамбур літ. а, сарай літ. В, погріб літ.Гпд, сарай літ. Ж, котельня літ. М, гараж літ. Н, сарай літ. О, літній душ літ.Р, вбиральня літ. Т, споруди № 3-8.

В матеріалах справи міститься Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 .

Згідно технічного паспорту, житловий будинок та господарчі споруди побудовані в 1988-1989 роках.

Таким чином, спадкодавець набув право власності на вище вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме в період з 1961 року по 1990 рік, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права.

Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4,89,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 33, 7 кв. м., загальною площею 53, 3 кв.м. - літ.Л, літня кухня - літ.А, тамбур - літ. а, сарай - літ. В, погріб - літ. Гпд, сарай - літ. Ж, котельня -літ. М, гараж - літ. Н, сарай - літ. О, літній душ- літ. Р, вбиральня - літ. Т, споруди № 3-8 у порядку спадкування після батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко