Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі - Матіко Я.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що 28.07.2017 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 502. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, що призводить до постійних суперечок та непорозумінь. Чоловік перестав її поважати, як особистість, не рахується з її бажаннями. Даний шлюб існує тільки формально. З часу народження дитини, чоловік проживає окремо від них, матеріально сім`ю не підтримує, кошти для належного утримання дитини давати відмовляється. Подальше збереження сім`ї порушує її інтереси та інтереси дитини, подальше спільне життя і збереження сім`ї вважає неможливим.

За таких обставин, позивачка просить шлюб, який був укладений 28.07.2017 року між нею та ОСОБА_2 розірвати, дитину залишити проживати разом з нею та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В порядку передбаченому ЦПК, відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, з якої слідує, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зазначає, що він ніколи не ухилявся від виконання свого обов`язку у вихованні своєї дитини та сім`ї, допомагав у введенні спільного господарства. Завжди старався зберегти шлюбні відносини заради дитини та робив все можливе. На сьогоднішній день цікавиться інтересами сина, купляє одяг, іграшки, продукти. Стверджує, що він, як батько, зобов`язаний утримувати свою дитину. Право на отримання аліментів має той з батьків, з яким в дійсності проживає неповнолітня дитина на час вирішення спору та для забезпечення якої саме й призначаються стягувані аліментні платежі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник - адвокат Посоленик І.В. на адресу суду подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, крім того зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, які визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні заявлений до нього позов визнав повністю, суд виходячи з вимог ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе вирішити виниклий між сторонами спір по суті у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається з свідоцтва серії НОМЕР_1 від 28.07.2017 року про шлюб, 28.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 502. Після реєстрацію шлюбу прізвище дружини було змінено на « ОСОБА_1 ».

За час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами, щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя між ними не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують з дня народження дитини проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1 та ч.2 ст.184 СК України).

Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні матері, і проживає разом з нею.

Доходи, які отримує позивачка ОСОБА_1 є недостатніми для повноцінного забезпечення матеріального становища малолітнього сина, його духовного та фізичного розвитку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги, що обов`язок, щодо утриманні неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, а також те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі 2000 гривень на утримання їх сина, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду - 20.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується вимоги про визначення місця проживання сина сторін, то суд вважає, що малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки сторони дійшли спільної згоди.

У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. сплаченого судового збору та на користь держави в розмірі 1681,60 грн.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Шлюб, укладений 28 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 502 - розірвати.

Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, починаючи з 20.11.2019 року, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_2 ) сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено 20.01.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк