Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, просив суд розглядати справу у його відсутність.

Ухвалою суду подання розглянуто у відсутність державного виконавця, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. перебуває виконавче провадження №56488440 з примусового виконання виконавчого листа по справі №1423/15180/2012, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 05.07.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» борг в загальному розмірі 147 068,10 грн.

Постановою приватного виконавця від 28.05.2018 р. відкрито виконавче провадження, яка направлена на адресу боржника.

Відповідно до відповіді ДФС від 03.07.2018 р. про джерела отримання доходів боржників -фізичних осіб, інформація стосовно боржника відсутня.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 11.07.2018 р., 02.04.2019 р.,08.08.2019 р., 7.02.2020 р.,про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію не знайдено.

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду від 11.07.2018 р.,02.04.2019 р., 08.08.2019 р., 17.02.2020 р.,про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформацію не знайдено.

Відповідно до повідомлення ДП «Держреєстри України» від 12.07.2018 р., станом на 12.07.2018 р. боржник не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання.

Постановою приватного виконавця від 03.12.2018 р., накладено арешт на всі грошові кошти в будь-якій грошовій одиниці та в валюті.

Постановою приватного виконавця від 04.12.2018 р., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Згідно відповідей ДФС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб від 11.01.2019 р., 03.04.2019 р., 02.08.2019 р. інформація відсутня.

Приватним виконавцем 15.03.2019 р. та 13.12.2019 р. здійснено виходи за адресою боржника: АДРЕСА_1 , при якому встановлено, що доступ до житла боржника не надано, двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів боржник за вказаною адресою не проживає, рідко з`являється. Таким чином перевірити майновий стан та місце проживання боржника не виявляється можливим.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 13.05.2020 р., ОСОБА_2 неодноразово перетинає кордон України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Згідно п.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст. ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 441 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеною цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІ «Обмежень у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника, до виконання зобов`язань за рішенням подання, повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Приватним виконавцем при звернені з поданням цих вимог не було дотримано. В обґрунтування подання суду не надано жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, оскільки не отримував жодних процесуальних документів, в тому числі і копію заочного рішення суду.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО