ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1966/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/5986/19 Категорія: 308030000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2020 року, постановленого під головуванням судді Гудзенко В.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії, повний текст рішення виготовлений 28 вересня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0750 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЄ №617591, кадастровий номер :02:008:0716, на якій знаходиться житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами, який також належить йому на праві власності відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 25 червня 1974 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-624.

Відповідач є власником сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_2 і на власній ділянці має існуючі будівлі, в тому числі гараж, який розташований на відстані 1 метра до межі земельних ділянок. Відповідач облаштувала навіс (тимчасову споруду) між гаражем та межею земельної ділянки, на якій встановила опорні стовпчики навісу таким чином, що дах навісу став продовженням даху гаража, виходить за межі земельної ділянки і вся стічна вода з опадів даного гаража спрямовується на частину земельної ділянки домоволодіння позивача, що створює обмеження у користуванні та розпорядженні його майном. Вказана тимчасова споруда не облаштована засобами по утриманню снігу та водостічною системою, в зв`язку з чим на земельній ділянці створюються скупчення великої кількості води, що негативно впливає на майно, що знаходиться на земельній ділянці.

Крім того, конструкція збудована таким чином, що позбавляє можливості відремонтувати паркан, встановлений на межі земельних ділянок.

Також зазначає, що він звертався до суду із позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії, який рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року задоволено і зобов`язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс ( тимчасову споруду), що знаходиться між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою позивача по АДРЕСА_1 .

07 травня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду.

18 липня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду у зв`язку з фактичним виконанням.

Однак навіс (тимчасова споруда) була знесена не в повній мірі, а через кілька тижнів відповідач повернула знесений навіс на теж місце, тим самим знову чинить перешкоди у користуванні власністю.

Позивач зазначає, що звернувся до державної виконавчої служби з виконавчим листом про примусове виконання рішення апеляційного суду Черкаської області по справі №705/6378/15-ц, проте йому було повідомлено, що виконавче провадження закінчено і не може бути розпочато знову крім випадків передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Вказує, що намагався в досудовому порядку відновити свої порушені права та неодноразова звертався в усній формі до відповідачки щодо знесення навісу, однак отримав лише відписки.

Також звертався до Державної архітектурно-будівельної інспекції України зі скаргами на діяльність посадових осіб відділу ДАБК Уманської міської ради, однак були лише відписки.

З таких підстав позивач просив суд : зобов`язати ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду), що знаходиться по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 його права користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_2 , в подальшому дотримуватись вимог будівельних норм та не зводити (будувати) споруди, в тому числі тимчасові, на відстані до одного метра до паркану домоволодіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь судові витрати пов`язані з розглядом справи.

16 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та вчинення певних дій, посилаючись на те, що її дії як власника будинковолодіння в частині користування земельною ділянкою, розташованої по АДРЕСА_2 порушені незаконними діями ОСОБА_1 та підлягають захисту.

Вказує, що паркан збудований ОСОБА_1 негативно вплинув на конструкцію її гаража, від чого у стіні з`явились тріщини і просідання стін будинку, крім того, вказаний паркан побудований на земельній ділянці яка перебуває у її користуванні і перешкоджає здійснювати її право користування.

На підставі наведеного просила суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , зобов`язати ОСОБА_1 за його рахунок знести належний йому паркан, який знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , який розділяє земельні ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 і стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2020 року в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог та доказів порушення прав позивача, оскільки з матеріалів справи не можливо достовірно встановити, чи існує навіс між гаражем відповідача та межею земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, також судом помилково, невірно надано правову оцінку фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, а по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги аналогічні обґрунтуванням позовної заяви. Також зазначив, що в матеріалах справи міститься лист, зокрема, лист Уманської міської ради від 16 листопада 2018 року № М-844, від 21 листопада 2018 року № М-971/0201, які свідчать про факт зведення навісу, а про місце зведення навісу неодноразово наголошувалось з посиланням на рішення судів у справі № 705/6378/15-ц, оскільки місце зведення навісу не змінилося, тобто відповідачка спочатку знесла навіс, а після закриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду, одразу ж збудувала навіс на тому ж місці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, як необґрунтовану, надуману та безпідставну, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2020 оку залишити без змін, як законне, обґрунтоване.

Під час розгляду справи в апеляційному суді відеоконференція не відбулася в зв`язку з відсутністю зв`язку із Уманським міськрайонний судом Черкаської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Але в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Тому апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0750 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №617591 від 12 жовтня 2007 року.

Вказана земельна ділянка межує із домоволодінням ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Рішенням Черкаського апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення Уманського міськрайонного суду черкаської області від 18 серпня 2016 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду) , що знаходиться між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 його права користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області від 07 травня 2018 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №705/6378/15-ц 2/705/333/16.

Постановою головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області від 24 травня 2018 року накладено штраф на ОСОБА_2 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду.

Постановою головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області від 18 липня 2018 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Звертаючись із вказаним позовом ОСОБА_4 посилався на те, що відповідачка на власній земельній ділянці облаштувала навіс (тимчасову споруду) між гаражем та межею земельної ділянки, яка належить йому на праві власності, і вся стічна вода з опадів спрямовується на частину земельної ділянки його домоволодіння, що створює обмеження у користуванні та розпорядженні його майном та на підтвердження позовних вимог надав суду фотокопії, заяви адресовані начальнику Уманського міського відділу державної виконавчої служби у Черкаській області, міському голові м. Умань, Управлінню Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області та відповіді відповідних державних органів.

Згідно з статтею 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений частиною другою статті 16 ЦК України, але не є вичерпним.

Згідно із статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до частини третьої статті 71 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до частини першої, другої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до частини другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії, що порушують право позивача.

Відмовляючи в задоволення позову суд першої інстанції не врахував наведеного і прийшов до помилкового висновку, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, оскільки позивачем надано докази облаштування ОСОБА_2 навісу між гаражем та межею земельної ділянки позивача, а саме згідно листа № М-844 від 16 жовтня 2018 року першого заступника міського голови С.Л. Клочко вбачається, що 16 жовтня 2018 року працівниками відділу державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради проведено позапланову перевірку та здійснено виїзд на місце і встановлено, що ОСОБА_2 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , провела роботи по зведенню тимчасової будівлі без влаштування фундаменту, а саме навіс. Аналогічний лист виконкому Уманської міської ради від 21 листопада 2018 року №М-971/0701

Згідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції, як ухвалене при невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, до скасування в ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають до стягнення судові витрати, понесені позивачем за подачу апеляційної скарги в сумі 1 152 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду), що знаходиться між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 його права користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 в подальшому дотримуватись вимог будівельних норм та не зводити (будувати) споруди, в тому числі тимчасові, на відстані до одного метра до паркану домоволодіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 152 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Судді: