Провадження № 2/522/403/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.

за участі секретаря судового засідання Скибінської Є.С.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 26.09.2019 звернулось Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначається, що 26.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою та статутом, ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №4998 видано кредит у сумі 11 826,85 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за кредитним договором в частині повернення суми кредиту виникла заборгованість, розмір якої станом на 23.07.2019 складає 15 910,77 грн., з яких: 9 375,23 грн. заборгованість за кредитом, 2 451,62 грн.- заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією, 4083, 92 грн. штрафні санкції, яку позивач просить стягнути з відповідача та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. В письмовому відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечували, зазначивши, що 26.07.2012 року позивач дійсно звертався до банку без наміру оформлювати кредит, кредитні кошти не отримував, платіжною картою користувався до 2014 року, яка згодом була заблокована банком без надання пояснень та повідомлення причин, при цьому стверджує, що перед банком жодної заборгованості не мав.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 23.01.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 було підписано пропозицію укладення договору карткового рахунку та договір страхування (оферта), відповідно до якого на ім`я відповідача ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок, випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи, встановлено ліміт овердрафту (кредитування ) за рахунком та на умовах, визначених в пропозиції та оформлене страхування.

За умовами пропозиції моментом прийняття ( акцепту) банком пропозиції про укладання договору карткового рахунку та договору страхування буде вважатись дата підписання банком пропозиції та скріплення його печаткою.

За умовами пропозиції банком було встановлено ліміт овердрафту у розмірі 4 735 грн. з строком користування 24 місяці.

Разом з тим, жодних доказів щодо відкриття вказаного рахунку та надання кредитних коштів шляхом зарахування на відкритий на ім`я відповідача рахунок до суду не надано. При цьому, позивач зазначає, що відповідачу було надано кредит за кредитним договором №4998 в розмірі 11 826,85 грн., однак жодних доказів щодо підтвердження вказаної суми в матеріалах справи не міститься.

Окрім цього позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за кредитним договором в частині повернення суми кредиту виникла заборгованість, розмір якої станом на 23.07.2019 складає 15 910,77 грн., з яких: 9 375,23 грн. заборгованість за кредитом, 2 451,62 грн.- заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією, 4083, 92 грн. штрафні санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного Кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Так, судом дійсно встановлено факт прийняття банком пропозиції позивача укласти Договір карткового рахунку та договір страхування. Разом з тим, зазначаючи про виконання позивачем обов`язку з надання кредитних коштів, позивачем не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження доводів в цій частині.

У відповідності до ст. ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/16891/15-ц від 30 січня 2018 року доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п. п. 41, 42, 44, 48 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).

На підтвердження наявності заборгованості позивач надав до суду виписку з рахунка ОСОБА_1 , відповідно до якої заборгованість за кредитним договором №4998 станом на 13.09.2019 рік складає 15 910,77 грн. Разом з тим, з доданої виписки неможливо встановити дати та період зарахування коштів на рахунок відповідача, виникнення та нарахування заборгованості по кредиту та відсотках, неможливо відслідкувати дати здійснення платежів, надходження та списання коштів з рахунку. Окрім цього, зазначену виписку затверджено не посадовою особою позивача, а представником позивача адвокатом Фацул М.В., що по суті є лише інформаційною довідкою, а не випискою з рахунку.

Детального розрахунку заборгованості за кредитом, процентами, комісією та штрафом, а також періоду, за який виникла заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед банком та відсоткова ставка, що використовувалась позивачем при нарахуванні заборгованості, позивачем до суду надано не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача в частині надання позивачу кредитних коштів та наявності заборгованості за кредитним договором.

Окрім цього, судом встановлено, що 16.08.2018 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис ( в реєстрі № 7049 ) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4998 за період з 03.08.2017 року по 03.08.2018 року у розмірі 16 270,61 грн. ( з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту складає 13 818,99 грн., прострочена заборгованість за процентами 2 451,62 грн.). 22.04.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду з позовом про визнавання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та ухвалою приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі. Доказів щодо набрання чинності рішенням суду у вказаній справі до суду не надано.

Окрім цього, відповідачем заявлено про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, однак суд зазначає наступне.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд має визначитись, яка саме із правових підстав безпідставність позовної вимоги чи сплив позовної давності є дійсним підґрунтям для відмови у позові оскільки вказані підстави є взаємовиключними та не можуть одночасно застосовуватись при прийнятті рішення.

Враховуючи викладене, висновок суду щодо безпідставності позовних вимог, що стало підставою для відмови у позові, виключає прийняття заявленої відповідачем вимоги про застосування строків позовної давності.

Відповідно ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №35480 від 18.09.2019 року. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимогах, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (Код , юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) до ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 23.01.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов