Справа № 163/900/19
Провадження № 2/163/20/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину і визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить постановити рішення про визнання недійсним виданого на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; визнання ОСОБА_1 власником розташованих по АДРЕСА_1 житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_5 і визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових одиницях згідно сертифікату серії ВЛ № 0137409 у такому ж порядку спадкування.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_5 . Спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Інші спадкоємці, діти спадкодавця, від спадщини відмовились. Позивачу нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади. До складу спадщини також увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та право на земельну частку пай, посвідчене сертифікатом серії ВЛ № 0137409. Зазначене майно ОСОБА_5 успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_4 . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно нотаріус позивачу відмовив, оскільки як встановлено із заведеної Луцькою районною державною нотаріальною конторою спадкової справи спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка (сестра позивача) ОСОБА_3 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем та їй видано свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти. Вважає, що видача нотаріусом цього свідоцтва порушує спадкові права позивача.

Спадкоємець ОСОБА_3 у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину не вказала про наявність інших спадкоємців щодо майна померлої ОСОБА_4 , через що нотаріус не встановив усіх спадкоємців, які мали право на спадщину. Факт проживання спадкодавця ОСОБА_4 разом із дочкою ОСОБА_3 на день відкриття спадщини згідно наявних у матеріалах спадкової справи довідок не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 до дня смерті проживала і була зареєстрована в селі Олеськ Любомльського району, що підтверджується довідкою цієї сільської ради та іншими доказами, а спадщину після її смерті прийняв її син (чоловік позивача) в порядку ст.549 ЦК УРСР.

У 2010 році ОСОБА_3 померла, а спадкоємцем її майна є син ОСОБА_2 , відповідач по справі.

За викладених обставин захист прав позивача на спадкове майно можливий лише в судовому порядку шляхом скасування виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 та визнання за позивачем права власності на спадковий житловий будинок через відсутність на нього правовстановлюючих документів, а також права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ВЛ № 0137409, оригінал якого втрачений.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності.

Відповідач засобами поштового зв`язку надіслав заяву, у якій позов визнав повністю, просив розглянути справу за його відсутності.

За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матеріалами спадкової справи № 5/2017 року стверджено, що ОСОБА_5 за життя заповіту не складав, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги згідно із ст.1261 ЦК України є позивач ОСОБА_1 , як дружина спадкодавця (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 ), та діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ).

Позивач спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України шляхом спільного проживання із чоловіком на день відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Обоє синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в межах шестимісячного строку від прийняття спадщини відмовились в користь матері, позивача ОСОБА_1 , згідно із ч.2 ст.1274 ЦК України, що підтверджується наявними у спадковій справі заявами від 04.05.2017 року та від 22.05.2017 року, поданими нотаріусу.

12.02.2019 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на грошові вклади з відповідними відсотками і компенсаційними виплатами.

02.04.2019 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та на розташовану на території Олеської сільської ради земельну ділянку площею 0,50 га, які її чоловік ОСОБА_5 успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_4 .

Ступінь родинного зв`язку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доводиться копією свідоцтва про народження останнього серії НОМЕР_5 .

Постановою від 25.04.2019 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області відмовив позивачу у видачі свідоцтв на право на спадщину на вище вказане майно, оскільки після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_3 , якій було видане свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти.

Із витребуваної судом з Луцької районної державної нотаріальної контори копії спадкової справи № 242/08 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 встановлено, що ця спадкова справа була заведена за заявою від 22.04.2008 року ОСОБА_3 , яка спадкодавцю доводилась дочкою (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 та свідоцтво про одруження серії НОМЕР_7 ).

У заяві ОСОБА_3 повідомила про відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та на підтвердження факту прийняття спадщини подала довідку Маяківської сільської ради Луцького району від 20.01.2008 року № 43 про те, що вона вступила у фактичне володіння спадковим майном шляхом спільного проживання із матір`ю на час відкриття спадщини в АДРЕСА_2 , та довідку Олеської сільської ради Любомльського району від 11.02.2008 року № 123 про те, що ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована в селі Олеськ Любомльського району, а постійно проживала в АДРЕСА_2 з дочкою ОСОБА_3

22.04.2008 року державний нотаріус Луцької районної державної нотаріальної контори Трохимчук С.М. видала ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на грошові заощадження.

Разом з цим із наданої позивачем довідки Олеської сільської ради Любомльського району від 23.04.2012 року № 221, виданої на ім`я ОСОБА_5 , слідує, що ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 разом із онуком ОСОБА_7 . Спадкоємець, син померлої ОСОБА_5 , вступив у фактичне володіння спадковим майном шляхом садіння городу, збирання врожаю, доглядом та ремонтом житлового будинку.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з погосподарської книги № 3 за 2001-2005 роки Олеської сільської ради, та право на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом серії ВЛ № 0137409.

За заявою ОСОБА_5 сільська рада прийняла рішення від 27.03.2012 року № 9, яким вирішила узаконити житловий будинок по АДРЕСА_1 за померлою ОСОБА_4 . Виписку із цього рішення вирішено видати спадкоємцю ОСОБА_5 для оформлення ним своїх спадкових справ.

Отже, із наведеного встановлено, що у заяві про прийняття спадщини від 22.04.2008 року ОСОБА_3 надала нотаріусу недостовірну інформацію про відсутність інших спадкоємців, що позбавило нотаріуса вчинити дії для закликання до спадкоємства цих спадкоємців, зокрема, сина спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

Крім цього встановлено, що Олеською сільською радою були видані різні за змістом довідки щодо фактичного місця проживання спадкодавця ОСОБА_4 на день відкриття спадщини.

Дана обставина має правове значення згідно із ст.526, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, чинних на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

За змістом ст.17 ЦК УРСР місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Згідно із п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Так, згідно довідки Олеської сільської ради від 11.02.2008 року № 123 спадкодавець ОСОБА_4 до дня смерті постійно проживала разом із дочкою ОСОБА_3 в селі Сирники, а згідно довідки цієї ж сільської ради від 23.04.2012 року № 221 ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована і проживала а АДРЕСА_1 разом із онуком ОСОБА_4 , спадщину прийняв її син ОСОБА_5 .

Для усунення таких розбіжностей на запит суду Вишнівська сільська рада Любомльського району, до складу ОТГ якої на сьогоднішній день входить Олеська сільська рада, надала відповідь від 21.10.2019 року, у якій підтвердила фактичну правильність довідки Олеської сільської ради від 23.04.2012 року № 221, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована і проживала разом з онуком ОСОБА_7 .

У зв`язку із цим вбачаються підстави вважати, що спадщину після смерті ОСОБА_4 у відповідності до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняв лише її син ОСОБА_5 , як це вказано у довідці Олеської сільської ради від 23.04.2012 року № 221.

Тим самим спростовується факт прийняття спадщини дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , а відтак і наявність у неї підстав для оформлення своїх прав на спадкове мано, через що видане на її ім`я свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру стверджено, що спадкова справа після її смерті не заводилась. Спадкоємцем першої черги за законом є її син ОСОБА_2 (свідоцтво серії НОМЕР_8 ), який згідно матеріалів справи спадщину прийняв в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

ОСОБА_2 , як відповідач по справі, позов визнав у повному обсязі.

Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав та мотивів вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідження змісту позовних вимог і письмових доказів у справі свідчить про їх відповідність положенням ст.ст.526, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.392, 1217, 1222, 1261, 1268, 1274, 1297 ЦК України.

Отже, судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22.04.2008 року державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Трохимчук С.М. і зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 2-431.

Визнати ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке згідно виданого на підставі рішення Любомльської райдержадміністрації від 28.12.1996 року № 475 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0137409, що зареєстрований 03.01.1997 року за № 5085, належало ОСОБА_4 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 877 (вісімсот сімдесят сім) гривень 63 копійки судового збору, сплаченого нею згідно із квитанцією АТ КБ "Приватбанк" № 1611-4558-7663-9716 від 31.05.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_9 .

Ім`я відповідача - ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - невідомий.

Головуючий : суддя С.С.Чишій