З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
спр. № 336/7499/19
пр. № 2/336/853/2020
м. Запоріжжя 20 січня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Когут С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.09.2004 року позивачці та її доньці ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у розмірі 77/100 належить квартира АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
У 2004 році за згоди позивача у вказаній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , з яким позивач мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу і який фактично у спірній квартирі не проживає з 2017 року і по теперішній час.
Своєю реєстрацією відповідач порушує право позивача, як власника майна, оскільки остання вимушена нести додаткові витрати на утримання житла, за комунальні послуги.
На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Через ненадання відповідачами, які не мають статусу підприємця, інформації щодо їх адреси відповідні судові повістки були їм надіслані за останньою відмовою адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подавав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.09.2004 року позивачці та її доньці ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у розмірі 77/100 належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
У 2004 році за згоди позивача у вказаній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , з яким позивач мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Стаття 405 ЦК України визначає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За позовом позивач зазначає, що з 2017 року до теперішнього часу відповідач не мешкає за вищевказаною адресою.
І у суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із дослідженим судом актом про непроживання від 23.09.2019 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків - не відомий) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін