КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Таргоній Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року у справі за позовом ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Державна фінансова інспекція України про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених частиною 5 статті 223 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 05 листопада 2020 року ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал"подано апеляційну скаргу.

Однак, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва про залишення позову без розгляду постановлено 12 липня 2019 року (т.2 а.с.102), тоді як апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 05 листопада 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" є позивачем у даній справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

07 листопада 2017 року представник ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" - Принда А.В. знайомилась з матеріалами справи (т. 1 а.с. 85).

Із журналу судового засідання від 13 грудня 2017 року вбачається, що представник позивача - Принда А.В. була присутня на судовому засіданні, яке було перенесено на 18 квітня 2018 року (т. 1 а.с.130-133).

27 серпня 2018 року ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" було подано відповідь на відзив (т.2 а.с.1-5).

14 березня 2019 року представник ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" - Кучерук А.В. знайомилась з матеріалами справи (т. 2 а.с. 92)

Про судове засідання, призначене на 12 липня 2019 року позивач був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки від 04.04.2019 року. ( т. 2 а.с.98).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після постановлення ухвали про залишення позову без розгляду від 12 липня 2019 року, позивач отримував судові повістки в засідання, які були призначені судом першої інстанції на 07.04.2020 року, 08.07.2020 року, 30.10.2020 року (т. 2 а.с.107,128,139), що не заперечується ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал".

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах «SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE», «TREGUBENKO v. UKRAINE», «PRAVEDNA v. RUSSIA», «ZHELTYAKOV v. UKRAINE» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

Отже, як вбачається із матеріалів справи, ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал", як позивач, знали про розгляд справи в Печерському районному суді м. Києва, оскільки матеріали справи містять докази неодноразового виклику до суду скаржника та його звернення із заявами про ознайомлення з матеріалами справи.

Доказів того, що строк на апеляційне оскарження пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" не наданні та в матеріалах справи не містяться.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року у справі за позовом ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький арсенал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Державна фінансова інспекція України про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Д.О. Таргоній