Справа №265/8063/19
Провадження №2/265/459/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря судового засідання Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач. Останнім часом відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхньої доньки, тому вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. Крім того, ОСОБА_2 вже сплачує аліменти на утримання старшої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 19 березня 2019 року. Тому, просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку та доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09 січня 2003 року Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 23, в графі «батьки» зазначено: батько - ОСОБА_2 , та мати - ОСОБА_5 .

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 березня 2019 року зменшено розмір аліментів, визначених та стягнутих рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 03 січня 2012 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/6 частину його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, має працездатний вік, тому з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципом справедливості та розумності, з урахуванням потреб неповнолітньої дитини, можливостей відповідача та визнання останнім позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь позивача ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, у сукупності з даними обставинами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_5 знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляцыйного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Рішення суду складено 15 січня 2020 року.

Суддя: С.С. Гноєвой