ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі № 381/1574/20, в якій просила суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яка належить ОСОБА_2 , що мешкає по АДРЕСА_1 та все рухоме майно, яке знаходиться за цим місцем проживання відповідача по справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керуючись завданнями цивільного судочинства, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову має бути повернута заявнику виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 3, 4, 5, 6 ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Проте, заявником в поданій заяві не визначено предмет позову, не обґрунтовано необхідність забезпечення позову. Більш того, заявником не конкретизовано на яке саме нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачу вона просить суд накласти арешт.

Окрім того, стороною заявника в поданій заяві не визначено ціну позову, а також, в порушення вищенаведених положень законодавства, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Більш того, заявником до матеріалів заяви не додано документів, з яких би можливо було встановити особу заявника.

Таким чином, заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 151 - 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Осаулова