Справа № 442/6472/17 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/2786/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Львів

Справа № 442/6472/17

Провадження № 22-ц/811/2786/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2019 року у складі судді Гарасимків Л.І.

у справі

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», Філії Дрогобицького управління по експлуатації газового господарства про скасування нарахування за втручання в газовий лічильник,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», Філії Дрогобицького управління по експлуатації газового господарства про скасування нарахування за втручання в газовий лічильник залишено без розгляду.

Дану ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вона в судові засідання призначені на 8 лютого 2019 року не з`явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення , про причини неявки суд не повідомила, а тому суд на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України залишив позов без розгляду.

Вказує, що в судове засідання 08.02.2019 року не з`явилася, оскільки не отримувала повістки.

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», Філії Дрогобицького управління по експлуатації газового господарства про скасування нарахування за втручання в газовий лічильник.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач в судові засідання призначені на 17.12.2018 року та 08.02.2019 року будучи належним чином повідомленою не з`явилась, причин поважності неявки в судове засідання не повідомила.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно положень ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системне тлумачення ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п.3 ч.1 ст.. 257 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що застосування інституту залишення заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе лише за сукупності певних установлених законом умов:

- належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання;

- повторної неявки позивача в судове засідання;

- ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, такі не містять повідомлення позивача про судове засідання призначене на 17 грудня 2018 року.

Відповідно до вимог ст.. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Частиною 2 ст. 130 ЦПК України передбачено, що розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Матеріали справи не містять рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення з підписом позивачки про одержання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді у суді першої інстанції» перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з`явився, про час і місце судового засідання з дотриманням норм закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК України.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач не була належним чином повідомлено про судове засідання призначене на 17 грудня 2018 року, а матеріали справи не містять доказів належного повідомлення сторін.

Згідно з положенням статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду № 61-1161 св 17 від 16 січня 2018 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки відсутні ознака повторності неявки в судове засідання та належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги є підставними а ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Тому, з врахуванням вищенаведеного апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2019 року- скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Головуючий

Судді