Справа № 310/6681/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Кошевої О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ледовської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бердянську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що 03.09.2020 року малолітня ОСОБА_3 співробітниками поліції буда поміщена у педіатричне відділення дитячого стаціонару КНП БМР "Бердянське ТМО" у зв`язку з наявністю у дитини телісних ушкоджень. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 08.09.2020 №313 "Про негайне відібрання малолітньої дитини у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю" малолітню ОСОБА_3 негайно відібрано у матері та за направленням служби у справах дітей від 15.09.2020 №01-25/2256 у супроводі головного спеціаліста служби влаштовано до КЗ "Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР . У зв`язку з тим, що існує загроза для життя та здоров`я дитини позивач просив відібрати дитину у відповідача без позбавлення батьківських прав.

В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, надали судові відповідну заяву з проханням розглянути справу без їх участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Безух М.І. надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та раніше надав заперечення проти позову.

Третя особи - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не надав.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З вересня 2012 року по вересень 2013 року ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 .

У цей період часу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.09.2020 року був зареєстрований виклик поліції від Малахової Л., про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , матір в стані алкогольного сп`яніння б`є дитину. Співробітниками поліції на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення про домашнє насилля.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 08.09.2020 №313 "Про негайне відібрання малолітньої дитини у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю" малолітню ОСОБА_3 негайно відібрано у матері та за направленням служби у справах дітей від 15.09.2020 №01-25/2256 у супроводі головного спеціаліста служби влаштовано до КЗ "Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР .

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з

батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за

рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в

якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Згідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Позивачем не зазначено у позові підстав для відібрання дитини. На жодну з підстав, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України позивач не посилається у позові.

Окрім того, у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 факту домашнього насильства у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , а саме: притягнення її до адміністративної чи кримінальної відповідальності за фактом, що стався 03.09.2020 року або інших доказів, що свідчать про факти невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, фактів неналежного утримання чи інших доказів, що свідчать про те, що залишення дитини у ОСОБА_1 є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання малолітньої ОСОБА_3 .

Навпаки, відповідачкою надані характеристики, висновки психологів, довідки, згідно до яких дитина завжди чиста, охайна, добре вдягнута. Має розвинутий інтелектуальний рівень вище середнього, володіє навичками самообслуговування, тощо. Хворіє не часто. За актом обстеження умов проживання від 16.05.2020 року умови проживання ОСОБА_3 в цілому задовільні. Дитина має окрему кімнату, спальне ліжко, шафу для одягу, шведську стінку. В наявності дитячий одяг, іграшки.

ОСОБА_1 має усталені родинні відносини, заміжня, чоловік має у власності власну квартиру де вона мешкає з дитиною, наркотичними та алкогольними напоями не зловживає, на обліку не перебуває, веде звичайний спосіб життя, доказів протилежного суду не надано. Відповідач наразі не працює, але з 2015 року по 2017 роки отримувала допомогу, як малозабезпечена сім`я. З 31.10.2018 роки по 15.04.2019 рік працювала в АТ "Акцент-банк" на посаді касира-операціоніста, за місцем роботи характеризується позитивно. Малолітня ОСОБА_3 ходила до садка, потім ОСОБА_1 записала її на танці. Мати влаштувала ОСОБА_3 у багатопрофільну гімназію № 2 Бердянської міської ради, у 1-Б клас.

Таким чином, наведені докази підтверджують, що ОСОБА_1 дбає про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та виконує батьківські обов`язки.

Відповідно до положень ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, до суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради про доцільність відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав від 14.09.2020 року № 01-2133/47-1.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

На підставі вищевикладеного, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради про доцільність відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав від 14.09.2020 року № 01-2133/47-1, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та не містить фактів наявності високого рівня загроз для життя та здоров`я дитини.

Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відібрання дитини у матері у даному випадку не в інтересах дитини.

Суд також відмовляє у стягненні аліментів з ОСОБА_1 , оскільки вони є похідними від позовних вимог щодо відібрання дитини, які судом не задоволені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суддя О. А. Кошева