СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/787/20

пр. № 2/759/2663/20

02 липня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.О.,

представника позивача- ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права володіння та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 16.01.2020 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права володіння та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач вказував, що ОСОБА_3 доводиться їй братом, зареєстрований в спірній кварирі, однак з 2012 р. в ній не проживає, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Італії, де мешкає і на даний час разом з сім`єю. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі є порушенням прав власника та положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України». Під час розгляду справи уточнив підстави та вимоги позову, посилаючись на положення статтей 317, 319, 391, 405 ЦК України, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року відкрито провадження в справі та витребувано докази по справі за клопотанням позивача (а.с.41-43).

30.01.2020 р. та 24.02.2020 р. до суду надійшли витребувані докази (а.с.48, 59-60).

Ухвалою від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.67-68).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся належним чином, причини неявки до суду невідомі (а.с.73-74, 80-81).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 , яка змінила прізвище на ОСОБА_2 в зв`язку з реєстрацією шлюбу, 27.11.2010 (а.с.11), є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 18.03.2006 року та реєстраційним посвідченням Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 019054 (а.с.12, 13-14).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Витягу з реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 17.02.2020 р., у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 (а.с.60).

Відповідно до Актів № 188 від 15.07.2019 р., № 330 від 01.12.2019 р. та №92 від 16.03.2020 складених відповідно майстром технічної дільниці ЖЕД № 8-9 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва та мешканців будинку АДРЕСА_3 , відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає, особистих речей не зберігає, ним не цікавиться, залишив його добровільно (а.с.16, 17, 86-88).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона зареєстрована і проживає в спірній квартирі з 2013р. Відповідач ОСОБА_3 в 2012 р. виїхав до Італії на постійне місце проживання і з цього часу в квартирі не проживає, житлом не цікавиться, витрати по слаті комунальних послуг не несе, речей його в квартирі немає.

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шдяхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено судом, що відповідач є членом сім`ї позивача, окільки доводиться їй рідним братом, вони були пов`язані спільним побутом та проживанням в одному помешканні.

. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Приймаючи до уваги, що відповідач своєю реєстрацією чинить перешкоди у вільному користуванні та розпорядження своїм майном позивачу, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 13, 33, 130, 141, 247 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права володіння та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Зазначити дані позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ;

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Бабич Н.Д.