Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1436/20
провадження. № 2/650/309/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі головуючого Сікора О.О.,

за участю секретаря Коваленко Ю.О.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

14 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8100 грн майнової шкоди та 5000 грн моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 належних йому гусенят, яких він вирощує, подавила (загризла) собака, яка належить відповідачці, чим йому було завдано матеріальну шкоду, яка становить 8100 грн, що складається із вартості кілограма різаної тушки 90 грн, а всього 1620 грн та упущеної вигоди в розмірі 6480 грн, яку він мав отримати від продажу гусенят після їх продажу в майбутньому.

Дану подію ним було виявлено в той час як він побачив собаку, яка бігала за його гусеням, а поряд лежали шість мертвих півторамісячних гусенят. Згодом ще двоє гусенят померли від отриманих укусів. Ще одне покусане гусеня він знайшов у сіні. Побачивши собаку сусідки він її вигнав.

Факт належності собаки породи «такса» сусідці, яка проживає у будинку № 34 підтверджується довідкою. Вказане питання із відповідачкою було вирішено узгодити добровільно, однак згодом відповідачка від цього відмовилася.

За даним фактом позивач 26 червня 2020 року звернувся до працівників поліції, які листом 27 червня 2020 року, який він отримав у серпні, йому повідомили про те, що він просив припинити подальший розгляд повідомлення, а для відшкодування збитків рекомендовано йому звернутися у приватному порядку до суду.

З причини вказаної втрати позивач зазнав моральних страждань, які виразилися у хвилюванні, що також було викликано халатним відношенням відповідачки до цієї події. Внаслідок втрати ним вказаних гусенят його було позбавлено харчування, що зумовило пригнічений стан, поганий сон, необхідність збирання доказів та звернення до суду.

Крім того, з урахуванням часу події та строку вирощування гусенят він був позбавлений можливості купити нових гусенят та виростити їх.

Отже, зважаючи на невідшкодування завданої йому шкоди відповідачем в добровільному порядку він звернувся до суду із вказаним позовом.

У відзиві на позов, поданому відповідачем 12 жовтня 2020 року остання заперечила проти позовних вимог повністю вказавши в обґрунтування, що позиція позивача є непослідовою, оскільки він із самого початку стверджував про чотирьох загризених каченят, а згодом постійно уточнював таку кількість. До неї працівники поліції не зверталися із даного приводу і щодо неї не було складено жодного протоколу. Надана позивачем довідка щодо вартості гусенят від імені ОСОБА_3 є неналежним доказом, оскільки її підписано останньою як громадянкою та не має доказів щодо права ОСОБА_3 здійснювати продаж гусенят. Довідка сільської ради є неналежною, адже не містить інформації про належність її собаки породи «такса» саме на час події та такий факт працівниками сільської ради не встановлювався, будь-якого акту з цього приводу складено не було. Довідка сільського голови щодо проведення бесіди з ОСОБА_4 не підтверджує проведення бесіди із її чоловіком, оскільки його звати ОСОБА_5 . Вага гусенят на момент досягнення ними півтора місяці не підтверджена, оскільки довідка щодо цього надана громадянкою, а не експертом та позивач будучи пенсіонером міг економити на кормі. Завдання моральної шкоди позивачу не доведено, оскільки він до лікаря не звертався та навпаки заявив про мирне врегулювання спору. Так само, позивачем не доведено заявленого ним розміру моральної шкоди.

На судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що оскільки більше нікому саме сусідка, яка залучена відповідачем, винна у тому, що її собака загризла належних йому гусенят. До іншого сусіда з цього приводу він не звертався. До останнього були претензії за іншим фактом. 26 червня 2020 року після виявлення ним покусаних каченят він викликав поліцію та в подальшому відмовився від продовження розслідування. Поліцейський ОСОБА_6 фотографував на свій телефон загризених каченят. Моральні страждання полягають в тому, що сусідка спочатку погодилася, а потім відмовилась відшкодувати завдану йому шкоду, у зв`язку з чим він пережив сильні душевні хвилювання. Загризені каченя і досі висять у нього на дереві.

Відповідачка на судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказавши, що позивач не надав доказів, що підтверджують факт завдання шкоди саме її собакою. В їх місцевості живуть лисиці і у позивача неодноразово мали місце такі випадки. Останнього разу він спочатку пред`явив претензії до іншого сусіда, але потім почав вимагати відшкодування від неї. Вона не бачила, що за описаних позивачем подій її собака була на території подвір`я позивача та таких доказів позивач не надав. Поліцейський до неї не звертався, протокол не складав, її опитування не проводилося.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається із паспортних даних сторін та їх пояснень. Тобто сторони у справі є сусідами.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається факт належності позивачу на праві власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачці належить собака породи «такса», яку вона утримує за місцем її проживання, що сторонами не заперечується та підтверджується довідкою Новодмитрівської сільської ради від 03 вересня 2020 року № 319.

Відповідно до пояснень сторін у господарстві позивача станом на 26 червня 2020 року перебували в тому числі гусенята. Однак точну їх кількість судом не встановлено, за відсутності відповідних доказів.

Згідно з листом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 позивач 16 травня 2020 року купив у неї 20 гусенят породи «Італійська» вартістю 60 грн кожна.

Допитаний на судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він прибув за викликом на 102 від позивача 26 червня 2020 року та виявив, що крім живих гусенят на подвір`ї були наявні мертві гусенята, які за слідами були загризені собакою. Він зробив фото на власний телефон, однак вони не збереглися. Збір доказів за даним фактом та оформлення протоколу він не здійснював за заявою позивача який відмовився від цього та просив припинити розслідування. Із відповідачкою він не спілкувався, оскільки не догукався до неї,

Відповідачка пояснила, що позивач приносив їй чотирьох загризених гусенят, яких вона не оглядала.

Таким чином, суд встановив, що 26 червня 2020 року на подвір`ї позивача було виявлено чотирьох мертвих гусенят, які були покусані.

При цьому, суду не було надано доказів того, що цього дня з належних йому гусенят було загризено ще 5 гусенят.

Довідка Новодмитрівської сільської ради від 08 вересня 2020 року № 321 цього факту не підтверджує, оскільки зазначені в ній відомості встановлені зі слів позивача, чого за відсутністю інших доказів, недостатньо для встановлення вказаних обставин.

Доказів того, що чотири гусеня були загризені собакою відповідачки суду не надано. Розслідування органами поліції факту порушення відповідачкою правил тримання собак в порядку статті 154 КУпАП не здійснювалось, а суду не було надано належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів для встановлення даного факту.

Відповідачка стверджувала, що собака у неї була на прив`язі і такий факт позивачем не спростований. Також позивач не надав детального опису плану його домоволодіння та можливі місця проникнення інших тварин на його подвір`я. Не була спростована версія і щодо можливого нападу лисиці про наявність якої стверджував і позивач і свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що лисиця, яка проживає в їх місцевості нападає на тварин.

Також, вказаний свідок пояснив, що за даним фактом позивач спочатку звинуватив його у тому, що його собака напала на його гусенят, а потім почав звинувачувати відповідачку.

Допитаний на судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що до нього як до голови Новодмитрівської сільської ради звертався позивач та просив врегулювати спір із відповідачкою. Обставин події він не бачив.

Відповідно до листа Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області МВС України від 27 червня 2020 року вказано про повідомлення позивачем про те, що сусідська собака подавила сім гусенят і про те, що за даним повідомленням припинено подальший розгляд за заявою позивача.

Відповідно до частини першої, частини другої, частини третьої та четвертої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. І лише при наявності всіх цих підстав настає відповідальність за завдану майнову шкоду.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК). Доказування не може гуртуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК).

Отже, за змістом закону обов`язок довести факт спричинення шкоди лежить на позивачеві.

Позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про те, що саме собака, належна відповідачці, задавила гусок, та судом під час розгляду справи таких доказів не здобуто.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З урахуванням не доведення позивачем факту порушення його прав відповідачкою у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди також слід відмовити.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що позивач не довів факту спричинення йому шкоди відповідачкою.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, судовий збір сплачений позивачем, згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України, покласти на останнього.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Сікора