РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2020р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві спільної сумісної власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р. При житті ОСОБА_3 заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є вона як донька та її мати ОСОБА_4 як дружина померлого. Остання в установлений 6-місячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак за життя свідоцтво про право на спадщину не отримала. Вона ж до нотаріуса не зверталась, оскільки на момент смерті батька проживала разом з ним та фактично вступила в управління спадковим майном, що відповідало діючому на той час законодавству. Таким чином, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 вона та її мати ОСОБА_4 набули право власності кожна на 1/8 частину вищезазначеної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві спільної сумісної власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р., та 1/8 частки цієї ж квартири, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . При житті ОСОБА_4 заповіту не склала. Спадкоємцями першої черги після її смерті є вона та її брат ОСОБА_2 як діти померлої. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідач також в установлений строк звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері на її користь. Разом з тим, нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявність розбіжностей в написані прізвища матері в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про смерть матері, що унеможливлює підтвердження родинних відносин між ними. Так, в свідоцтві про народження позивачки прізвище матері зазначено як « ОСОБА_4 », а в свідоцтві про смерть матері зазначено прізвище « ОСОБА_4 ». Дана розбіжність могла виникнути через невірний переклад з російської на українську мову при видачі паспорта громадянина України. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадщину і змушена звернутися до суду з цим позовом.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просить визнати за нею право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , на 3/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 як на частку у спільній сумісній власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р.

Ухвалою суду від 13.11.2020р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

02.12.2020р. від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 , який він мотивує тим, що на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності йому, його сестрі ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 і спадкоємцями першої черги після його смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Спадкове майно складається з 1/4 частини вказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 . Спадкоємцями першої черги після її смерті є він та його сестра ОСОБА_1 . Остання своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, він звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є власником 3/4 часток зазначеної квартири, а він - 1/4 частки квартири. Разом з тим, оформити та зареєструвати своє право власності як він, так і позивачка не можуть, оскільки оригінал право установчого документу на квартиру був втрачений.

Просить визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 як на частку у спільній сумісній власності на підставі угоди обміну нерухомості від 13.12.1997р.

Ухвалою суду від 02.12.2020р. зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до судового розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Позивачка та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, первісний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечує.

Відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник - адвокат Ярошенко О.О. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляду справи у їх відсутність, зустрічний позов підтримують в повному обсязі, проти задоволення первісного позову не заперечують.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням первісного та зустрічного позову відповідачами ухвалити рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Запоріжжі і в актовому записі про її народження №806 від 08.07.1977р., вчиненому Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками записані: батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прізвище дитини - ОСОБА_8 (арк..10,24).

08.07.1977р. між ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини російською « ОСОБА_3 » (арк..19).

Згідно з Свідоцтвом про встановлення батьківства НОМЕР_1 від 08.07.1977р., складеного на російській мові, « ОСОБА_10 » визнаний батьком « ОСОБА_11 », яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Запоріжжі у «ОСОБА_7» (арк.20).

08.07.1977р. до актового запису №806 від 08.07.1977р. про народження ОСОБА_12 внесені зміни: прізвище дитини змінено з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_4 » (арк..24звор).

Згідно з Свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові НОМЕР_2 від 24.11.2000р., ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , змінила прізвище на ОСОБА_15 (арк..22).

07.12.2000р. до актового запису №806 від 08.07.1977р. про народження ОСОБА_14 внесені зміни: прізвище дитини змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_15 » (арк..25).

Згідно з Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 17.12.2000р. батьками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , записані: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_17 (арк..23).

15.01.2005р. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклала шлюб з ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_16 » (арк..26).

17.04.2007р. Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ зареєстровано припинення цього шлюбу (арк..26 звор).

22.12.2007р. ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклала шлюб з ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_20 » (арк..27).

Згідно з Угодою обміну нерухомості б/н від 13.12.1997р., укладеною між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , з однієї сторони, та ОСОБА_23 , з іншої сторони, та зареєстрованою Українською товарною біржею за № 006325, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 (арк..11)

Право власності останніх зареєстровано в ОП «ЗМБТІ» 19.12.1997р. за №35179 в реєстровій книзі №190 (арк..13).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.10.2020р. право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано, в іпотеці воно не перебуває, заборона відчуження його також відсутня (арк..14).

Згідно з висновком ТОВ «Перша регіональна агенція нерухомості і безпеки» №12 від 09.11.2020р. орієнтовна ринкова вартість 3/4 часток двокімнатної квартири становить 150 520,00грн. (арк..29-32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк..15).

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з ним за цією адресою проживали ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_1 - донька (арк..16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями померлого ОСОБА_3 за законом першої черги є дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_1

08.02.2000р. ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 за законом і цього ж дня державним нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №52/2000, яка на час розгляду справи є чинною. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались (арк..51-54).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (арк..17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 .

На день її смерті вона була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з нею за цією адресою проживала донька ОСОБА_1 (арк..10,18).

Спадкоємцями померлої ОСОБА_4 за законом першої черги є її діти - донька ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 .

05.11.2010р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 за законом. Відповідач ОСОБА_2 05.11.2010р. звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

05.11.2010р. державним нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №592-10, в Спадковому реєстрі №50234775, після смерті ОСОБА_4 , яка на час розгляду справи є чинною (арк..41-50).

Постановою державного нотаріуса Восьмої запорізької державної нотаріальної контори від 06.10.2020р. позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та маються розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця, що унеможливлює встановлення між ними родинних відносин (арк..45-46).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_24 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

При цьому, суд виходить з того, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно, а відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Суд вважає, що таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Так, ухвалюючи рішення в частині встановлення факту родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , суд виходить з того, що факт родинних відносин є юридичним фактом, оскільки від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Такий факт може бути установлений судом у випадку, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а саме те, що вони є донькою та батьками.

Цей факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про її народження, в якому міститься інформація про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка в подальшому уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та змінила прізвище на ОСОБА_4 , свідоцтвом про встановлення батьківства, відповідно до якого ОСОБА_3 визнаний батьком ОСОБА_12 , у зв`язку з чим в подальшому були внесені відповідні зміни до актового запису про її народження, зокрема, про зміну прізвища дитини з ОСОБА_13 на ОСОБА_4 , з ОСОБА_4 на ОСОБА_15 , копіями свідоцтва про шлюб позивачки, які підтверджують подальшу зміну нею прізвища з ОСОБА_15 на ОСОБА_16 , з ОСОБА_16 на ОСОБА_20 , довідками про реєстрацію та спільне проживання позивачки ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_3 за однією адресою протягом тривалого часу, належністю їм квартири за цією адресою на праві спільної сумісної власності, матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 за заявами її дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, цей факт визнається відповідачем ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_4 та рідним братом позивачки ОСОБА_1 .

Однак, підтвердити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості, оскільки частина документів втрачена і не може бути відновлена, а розбіжності в написанні прізвища матері позивачки в її свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження позивачки не можуть бути усунені через смерть ОСОБА_4 ..

Таким чином, факт родинних відносин підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить виникнення права позивачки на спадщину після смерті батьків.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання за ними права власності на частки квартири АДРЕСА_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Так, згідно з ст.328 ЦК України 2003р., яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінивши обставини справи, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_25 разом з померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правомірно набули право спільному сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі правочину - угоди обміну нерухомості, тобто договору міни. Цей договір було укладено та зареєстровано у відповідності до чинного на той час законодавства. Сторони проживали та користувались цим майном, тобто фактично володіли та користувались своєї власністю.

Разом з тим, у зв`язку зі смертю інших співвласників - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , втратою оригіналу правоустановчого документу на квартиру, сторони не можуть оформити своє право власності в позасудовому порядку, у зв`язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/4 частину зазначеної квартири в порядку виділу частки в праві спільної сумісної власності.

При цьому, суд враховує, що зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, жодний з них не заявляв та не заявив про збільшення, зменшення розміру своєї частки, у зв`язку з чим частки кожного співвласника є рівними - по 1/4 частині кожному.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 , суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що правовідносини щодо спадкування виникли до 01.04.2004р. і повинні регулюватися Цивільним кодексом УРСР 1963 року.

Так, згідно з ст.529 ЦК УРСР в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, виходячи з вищевикладених норм права, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 правомірно набула право власності на спадкове майно - частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 як спадкоємиця першої черги, оскільки на момент його смерті проживала з ним в цій квартирі, до т.ч. зареєстрована та проживає в ній, здійснює заходи щодо утримання квартири, тобто позивачка прийняла спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про її народження, в яких міститься інформація про ОСОБА_3 як її батька, довідкою про реєстрацію та спільне проживання позивачки ОСОБА_1 з батьком за однією адресою протягом тривалого часу, належністю їм квартири за цією адресою на праві спільної сумісної власності.

Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріусаз заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, належна померлому ОСОБА_3 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом розподіляється між двома спадкоємцями в рівних частках, тобто по 1/8 частині кожному спадкоємцю.

Враховуючи, що в позасудовому порядку оформити своє право власності на спадкове майно позивачка на теперішній час не може через відсутність правоустановчого документу на спадкове майно, її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на частину майна в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , то суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Враховуючи вказане, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 правомірно набула право власності на спадкове майно у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки як спадкоємиця першої черги (донька) звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відповідач ОСОБА_2 , який є сином померлої та рідним братом позивачки, відмовився від спадщини після смерті матері ОСОБА_4 . В той же час позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на вказане спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Однак, на думку суду, відсутність правоустановчого документа та реєстрації права власності спадкодавця в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить йому з моменту відкриття спадщини.

Крім того, суд враховує, що право власності на спадкове майно померла ОСОБА_4 набула на законних підставах, зокрема, на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 - на підставі Угоди обміну нерухомості б/н від 13.12.1997р., зареєстрованою Українською товарною біржею та ОП «ЗМБТІ» в установленому на той час порядку, на 1/8 частину цієї ж квартири - в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але за свого життя ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину не отримала. Отже, спадкодавець ОСОБА_4 на законних підставах володіла та користувалася цим майном.

Таким чином, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 в позасудовому порядку не може оформити своє право власності на спадкове майно, її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 (1/4 частина + 1/8 частина).

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.15,16,316,321,328,358,370,392,1216,1218,1223,1262,1268,1269, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., ст.529,548,549 ЦК УРСР 1963р., ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,200,206,258,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку квартири - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідною донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку виділу часток в праві спільної сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку виділу частки в праві спільної сумісної власності.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Мурашова

09.12.2020