Справа № 629/4407/20
Номер провадження 2-о/629/147/20
09.12.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лозівська міська об`єднана територіальна громада в особі Лозівської міської рад Харківської області про встановлення факту батьківства, -
Представник заявника адвокат Литвинова Г.В., яка діє від імені заявника ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою, яку в подальшому уточнила, про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець першої черги, звертався до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу щодо оформлення спадщини, однак не зміг реалізувати свого права на спадщину. Оскільки державна реєстрація народження ОСОБА_1 проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, останній не має можливості надати до нотаріальної контори документи, що підтверджують родинний зв`язок спадкодавця та спадкоємця. В іншому порядку, ніж судовому, встановити факт батьківства неможливо. Батьки заявника, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , постійно проживали разом без реєстрації шлюбу, згодом зареєстрували шлюб, який розірвано у 2002 році. За час сумісного проживання у них народився син ОСОБА_1 . Вони разом вели спільне господарство, виховували спільного сина та дочку від першого шлюбу ОСОБА_3 . У 2009 році мати заявника вийшла заміж та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 мати заявника ОСОБА_6 померла. Заявник разом з батьком ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований разом з ним до 26.11.2018 року, допомагав останньому по господарству, робив разом з ним ремонт у квартирі, всі свята та вихідні проводили разом. На підставі викладеного, просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 , уродженця м.Мерефа, Харківського району, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Лозова, Харківської області.
Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, представник заявника надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та її довірителя, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та винесення рішення на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився заявник по справі ОСОБА_1 , батьками якого записано: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 03 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області, актовий запис №432.
Мати заявника з 11 серпня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 11 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №206. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати заявника ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №294.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №225.
Як вбачається з особового рахунку б/н, виданого КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області 08 жовтня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 був зареєстрований з 10.08.1989 року по 03.04.2020 року, разом з ним були зареєстровані ОСОБА_3 - з 11.09.1998 року по 10.02.2009 року, ОСОБА_1 з 09.09.1999 року по 26.11.2018 року, ОСОБА_9 з 09.09.1999 року по 10.02.1999 року.
У частині 1 статті 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами.
В частині 2 цієї норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" п. 15 роз`яснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України). Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 3) оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.
Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства, спільне виховання або утримання ними дитини.
Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з отриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС України, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.
Враховуючи те, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім"ю, а саме норми ч.2 ст.53 КпШС України.
Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Встановлення зазначеного факту заявник обґрунтовує необхідністю оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем за законом після смерті батька. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має.
Фотосвітлини, долучені до матеріалів справи, підтверджують факт виховання заявника та проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_10 , яка протягом 10 років була другом померлого ОСОБА_2 , вбачається, що останній за життя мав єдиного сина ОСОБА_1 . ОСОБА_11 дійсно визнавав сина єдиним. Часом ОСОБА_12 проживав у нього, працював у Польщі, тому померлий дуже чекав повернення сина. Батько ОСОБА_2 постійно брав участь у житті сина ОСОБА_12 , останні дуже гарно спілкувалися, проводили час разом.
Згідно письмових пояснень свідок ОСОБА_13 , який був вітчим померлого ОСОБА_2 , пояснив, що знав останнього з 1974 року, коли почав жити з його матір`ю ОСОБА_14 . З 1989 року ОСОБА_2 почав жити з ОСОБА_3 . У 1991 році у них народився син ОСОБА_12 . За життя ОСОБА_15 визнавав його своїм сином до самої смерті. Деякий час ОСОБА_15 проживав разом з сином ОСОБА_12 , завжди допомагав останньому, вони мали дуже теплі стосунки.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_16 , який був другом дитинства померлого ОСОБА_17 та другом його сім`ї, вбачається, що він був свідком стосунків ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , від яких народився син ОСОБА_18 . Пояснив, що був присутнім на хрестинах дитини, а також спостерігав ставлення ОСОБА_2 до сина, померлий був гарним батьком.
Зазначені письмові показання свідків є послідовними, узгодженими, відповідають іншим доказам та матеріалам справи.
На підставі письмових пояснень свідків та досліджених документів, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що за життя ОСОБА_2 визнавав своє батьківство щодо заявника, останній з його матір`ю ОСОБА_19 без реєстрації шлюбу проживали та виховували спільного сина ОСОБА_1 , у достовірності зазначених доказів немає сумніву, тому суд приходить до висновку, що заявником повністю доведено факт батьківства ОСОБА_2 відносно нього.
Оскільки в іншому порядку даний факт встановити неможливо, а від його встановлення залежить виникнення особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 задовольнити. При цьому суд приймає до уваги, що оскільки правовідносини щодо батьківства врегульовані ст. 53 КпШС України, якою передбачено термін «встановлення батьківства», а не «визнання» його, як це визначено ст. 28 СК України, слід встановити факт батьківства померлого ОСОБА_2 відносно заявника.
Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265,268, 315 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт батьківства ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Мерефа, Харківського району, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Лозова, Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених ЦПК України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Заявник ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Лозова, Харківської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Лозівським МВ ГУМВС України в Харківській області 13 листопада 2007 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Представник заявника адвокат Литвинова Ганна Віталіївна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1974 серії ХВ №000264.
Суддя Н.А. Смірнова