ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/680/20 Номер провадження 22-ц/814/1570/20Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Панченка О.О., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судому заданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа - Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівни.

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначив, що в кінці листопада 2019 року позивач дізнався з Єдиного реєстру боржників про наявність примусового стягнення з нього грошових коштів на підставі виконавчого напису, зробленого приватним нотаріусом за заявою АТ «Банк Форвард». Але документів з банку про погашення боргів, вимоги та попередження про звернення до нотаріуса йому не надсилалися.

Вважає, що виконавчий напис № 2870 від 19 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С., не підлягає виконанню, виданий з порушенням законів та підзаконних нормативних актів.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2870, вчинений 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. про стягнення грошових коштів на користь АТ «Банк Форвард».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Вважає, що висновки суду першої інстанції є безпідставними, не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що нотаріусу не міг надаватися оригінал кредитного договору, оскільки він підписував лише анкету-заяву, а не кредитний договір.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо явки учасників справи

Учасники справи будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень, до суду не з`явилися.

Від приватного нотаріуса Кондратюка В.С. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. за заявою АТ «Банк Форвард» було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2870, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача АТ «Банк Форвард» за кредитним договором № 200150029 від 05 червня 2018 року за період з 07 серпня 2018 року по 05 листопада 2018 року в розмірі 46958,91 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 40743,05 грн, заборгованість по процентам та комісії 5291,86 грн, плата за пропуск мінімальних платежів 925 грн. Також плата за вчинення виконавчого напису складає 850 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 47809,91 грн.

При вчиненні виконавчого напису від 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 перевірено подачу відповідачем АТ «Банк Форвард» на обґрунтування вимог повного пакету документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

05 червня 2018 року між ПАТ «Банк Форвард» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 200150029 шляхом підписання оферти та паспорту споживчого кредиту (додаток до договору).

Суд виходить з того, що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

При цьому, кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання.

Також, як встановлено судом, за виконавчим написом нотаріуса з позивача ОСОБА_1 було стягнуто розмір заборгованості за договором в загальній сумі 46958,91 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 40743,05 грн, заборгованість по процентам та комісії 5291,86 грн, плата за пропуск мінімальних платежів 925 грн.

Такий розрахунок заборгованості у відповідності до умов кредитного договору, підтверджений виписками по рахункам, які були надані приватному нотаріусу.

05 червня 2018 року між ПАТ «Банк Форвард» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 200150029 шляхом підписання оферти та паспорту споживчого кредиту (додаток до договору).

За виконавчим написом нотаріуса з позивача ОСОБА_1 було стягнуто розмір заборгованості за договором в загальній сумі 46958,91 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 40743,05 грн, заборгованість по процентам та комісії 5291,86 грн, плата за пропуск мінімальних платежів 925 грн.

Такий розрахунок заборгованості у відповідності до умов кредитного договору, підтверджений виписками по рахункам, які були надані приватному нотаріусу.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), у тому числі, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Зі статті 88 Закону України «Про нотаріат» випливає, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звертається до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості, або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що приватному нотаріусу відповідачем була надана заява про вчинення виконавчого напису з повним переліком необхідних документів у передбачений законодавством строк.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису діяв відповідно до порядку встановленого законодавством, перевірив надані відповідачем документи, при цьому, позивачем ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором, розрахунок заборгованості проведений у відповідності до умов кредитного договору, підтверджений виписками по рахункам, які були надані приватному нотаріусу.

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним підписувалася анкета-зава на отримання коштів, а не укладався кредитний догові тоді як умови кредитування не підписані позивальником не створюють відносин на підставі котрих суд може задовольнити позов, лише тільки стосовно тіла кредиту є безпідставними виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії анкети-заяви від 05 червня 2018 року, підписаної позивачем власноручно, між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 290150029 на підставі якого останній отримав соціальний кредит в розмірі 49997 грн. 00 коп., строк кредиту з 05 червня 2018 року по 05 червня 2021 року. Дана заява також містить інформацію щодо ставки по кредиту (на строкову частку Основного боргу) 0,1 % річних; ставку по кредиту (на прострочену частку Основного боргу) 0,00001 % річних, розмір комісії 0,00 грн.; плата за пропущення платежів: одного - 50 грн., двох (підряд) - 100 грн., трьох (підряд) 250 грн., чотирьох (підряд) 500 грн.; ставка Ліміту - 25% річних; плата за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячно) 2,5 %.

Тобто позивачем погоджено та підписано умови на підставі яких АТ «Банк Форвард» розрахував заборгованості при подачі заяви про вчинення виконавчого напису.

Також слід звернути увагу на те, що підписана анкета-заява містить чітке посилання на конкретні умови надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк ФОРВАРД» затверджені Наказом № 265 від 23 травня 2018 року.

Крім того, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Банк Форвард»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Кредитний договір від № 200150029 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 02 липня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.О. Панченко

Л.І. Пилипчук