Справа №743/872/20
Провадження №2-н/743/34/20
УХВАЛА

10 липня 2020 року смт. Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Павленко О.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Ріпкинського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Ріпкинського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розрахунку за період з 01.01.2019 по 31.01.2020 у розмірі 45861 грн 33 коп.

Згідно ч.3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Дослідивши заяву та документи додані до неї, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 1 частини 1 статті 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Тобто, коли відсутній спір щодо права на таку заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку та щодо їх розміру, боржник визнає право стягувача на отримання такої виплати, нарахував цю виплату та боржник не має заперечень щодо розміру нарахованої виплати.

Як визначено п.5 ч.2 та п 4 ч.3 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, та до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

З документів доданих до заяви про видачу судового наказу вбачається, що з 28.07.2017 по 31.12.2018 заявник працював в Ріпкинському РСТК ТСОУ на посаді охоронця, що підтверджується копією трудової книжки заявника.

Відповідно до довідки Ріпкинського РСТК ТСОУ від 28.12.2019, заборгованість з виплати заробітної плати заявнику, станом на 28.12.2019, становила 19990,12 грн.

Згідно скріншоту виписки з карткового рахунку в Приват24, зазначена заборгованість була виплачена заявнику 03.02.2020.

На підтвердження обчислення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати заявник надав довідку за формою ОК-5 Пенсійного фонду України, відповідно до якої самостійно визначив, що його середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 7446 грн, а середньоденна заробітна плата складає 169,23 грн., а тому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за 271 робочих днів, кількість яких визначено заявником згідно даних таблиць наведених в журналі «Все про бухгалтерський облік», складає 45861, 33 грн.

Однак розрахунок проведений заявником на підставі довідки за формою ОК-5 Пенсійного фонду України та даних з таблиці наведених в журналі не є належно оформленим документом, що вказує на розмір безспірно нарахованого боржником розміру компенсації за порушення строків виплати заробітної плати заявнику.

Таким чином, із поданої заяви та доданих до неї документів, не вбачається документів про добровільне нарахування роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період за період з 01.01.2019 по 31.01.2020, а отже заявлена вимога не є безспірною.

З наведених обставин, доходжу висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу не відповідає п.5 ч.2 та п.4 ч.3 ст.163 УПК України, оскільки до неї не додано доказів, які б свідчили, що Ріпкинський РСТК ТСОУ нарахував заявнику до виплати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2019 по 31.01.2020 в сумі 45861, 33 грн., а із заяви про видачу судового наказу вбачається, що ця сума нарахована безпосередньо самим заявником.

За положеннями п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст.163 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, доходжу висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.165, 258, 260, 261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу щодо стягнення з Ріпкинського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися з тими самими вимогами до суду в позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Ріпкинський районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Павленко