Єдиний унікальний номер справи 235/4957/19
Номер провадження 2/235/79/20
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

представника позивача: адвоката Молчанової Н.В.,

представника відповідача: адвоката Очеретька О.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданих збитків у виді упущеної вигоди (неодержаних доходів від здійснення господарської діяльності), -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у виді упущеної вигоди в розмірі 420000,00 гривень, відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано наступим. ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 28.12.2006 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області продала Козир Т.М. 3/10 частини магазину з продажу промтоварів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 : АДРЕСА_2 торговий зал, Ѕ 2-2 коридор, Ѕ туалет, Ѕ 2-4 коридор, Ѕ 2-5 склад, Ѕ 2-6 торгівельний зал, Ѕ 2-7 кабінет, Ѕ 2-8 туалет, ј 2-1 сходова клітка, ј 2-ІІ сходова клітка (копія угоди до матеріалів не долучена). 30 грудня 2015 року ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (1 поверх); термін дії договору 2 роки 10 місяців; орендна плата 12000,00 гривень щомісячно. Однак, реалізувати та виконати договір оренди не було можливості, оскільки належним ОСОБА_1 майном фактично користується ОСОБА_2 . Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/4897/15-ц від 14.09.2015 року зобов`язано ОСОБА_2 усунити перешкоду ОСОБА_1 у користуванні вказаним об`єктом нерухомості згідно вказаної технічної характеристики. На примусове виконання рішення суду від 14.09.2015 року Покровським МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження. Тривале безпідставне невиконання вказаного рішення суду, не вчинення ОСОБА_2 реальних дій для звільнення приміщення, - перешкоджає отриманню ОСОБА_3 прибутків. 20 червня 2019 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження та надіслання виконавчого документа до суду, який його видав на підставі ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», боржником рішення не виконано, до органу досудового розслідування надіслано повідомлення про вчинення кримінального провадження. В червні 2019 року позивачем адресовано відповідачу претензію про відшкодування збитків у виді упущеної вигоди на загальну суму 420 000,00 гривень (з розрахунку прибутку за договором оренди). За недосягненням досудового врегулювання спірних відносин, ОСОБА_1 , посилаючись на ст. ст. 22, 623 ЦК України, за захистом прав звернулася до суду.

Судом порушено справу за правилами загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді.

На виклик суду в підготовче судове засідання з`явилися представники сторін.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Очеретько О.В. (діє на підставі ордеру) у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі, оскільки спір виник між суб`єктами господарювання, предметом позову є претензійні вимоги щодо стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, неотриманої під час здійснення підприємницької діяльності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Молчанова Н.В. (діє на підставі ордеру) в судовому засіданні проти клопотання про закриття провадження по справі заперечувала, висловила позицію, що спірні відносини підлягають розгляду по суті в порядку цивільного судочинства.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази (в межах розгляду клопотання про закриття провадження), оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Донецької області по справі № 235/5084/14-ц від 21.07.2015 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 3/10 частин приміщення з продажу промтоварів, яка складається з Ѕ 2-1 торговий зал, Ѕ 2-2 коридор, Ѕ 2-3 туалет, Ѕ 2-4 коридор, Ѕ 2-5 склад, Ѕ 2-6 торгівельний зал, Ѕ 2-7 кабінет, Ѕ 2-8 туалет, ј 2-І сходова клітка, ј 2-ІІ сходова клітка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 57-59).

З обставин, викладених в зазначеному рішенні вбачається, що 28 грудня 2006 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу 3/10 частини приміщення з продажу промтоварів за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 117 від 18.03.2009 року поділено частки сторін в натурі на магазин з продажу промтоварів за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_2 виділено в натурі 3/10 частини приміщення (І поверх), ОСОБА_1 3/10 частини приміщення (ІІ поверх). Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.05.2014 року по справі № 235/2894/13-а зазначене рішення виконкому Красноармійської міської ради визнано протиправним та скасовано (а.с. 10-11). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 року зазначену постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 13-16). Разом з тим, на оригіналі договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року в процесі виконання рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 117 від 18.03.2009 року комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Красноармійська поставлено відмітку «Анульовано», завірено печаткою БТІ та підшито до реєстраційної справи. За відсутністю правовстановлюючого документу (договір купівлі-продажу від 28.12.2006 року) право власності на 3/10 частини приміщення з продажу промтоварів за адресою: АДРЕСА_1 Б визнано за ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 21.05.2015 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 194636736 від 24.12.2019 року - ОСОБА_1 є власником 3/10 частки приміщення з продажу промтоварів згідно опису: житлова (основна) площа 316,2 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 21,9 кв. м., площа літніх, неопалюваних приміщень 38,0 кв. м., А-2 магазин з продажу промтоварів, А2-2 прибудова, А3-1 прибудова, а-1 Ганок, І Вимощення (а.с 60).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2015 року по справі № 235/4897/15-ц зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_4 на праві приватної власності 3/10 частини приміщення з продажу промтоварів за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 17).

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 17.12.2015 року по справі № 235/4897/15-ц рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2015 року в частині зобов`язання усунути перешкоди залишено без змін (а.с. 18-19).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 21.01.2016 року відкрито виконавче провадження № 49895685 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по справі № 235/4897/15-ц від 14.09.2015 року (а.с. 26).

Постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 20.06.2019 року виконавче провадження № 49895685 закінчено, виконавчий документ повернуто на адресу суду на підставі ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», боржником рішення не виконано, до органу досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення (а.с. 27).

30 грудня 2015 року ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлового приміщення, за яким орендарю ОСОБА_5 у платне користування надається нежитлове приміщення загальною площею 40,00 квадратних метри за адресою: АДРЕСА_4 , термін дії договору 2 роки 10 місяців, розмір орендної плати 12000,00 гривень щомісячно (а.с. 20-21).

ОСОБА_1 , позиваючись до суду зазначає, що реалізувати договір оренди не змогла, оскільки ОСОБА_2 зазначене приміщення не було звільнено, на час укладання та строку дії договору, й на теперішній час об"єкт нерухомості перебуває в користування відповідача. Доходи, на які позивач при укладанні договору оренди нежитлового приміщення № б/н від 30.12.2015 року не було отримано. Розмір збитків у виді упущеної вигоди (п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України) складає 420 000,00 гривень, з розрахунку 12 000,00 гривень (сума щомісячної орендної плати) * 35 місяців (строк дії договору оренди).

За позицією представника відповідача у спірних відносинах сторони виступають як суб`єкти господарювання, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є фізичними особами-підприємцями, а грошові кошти, які позивачем заявлено до стягнення в судовому порядку визначено як збитки у вигляді упущеної вигоди при здійсненні підприємницької діяльності.

На думку суду, доводи сторони відповідача є слушними, заявлене клопотання про закриття провадження по справі підлягає задоволенню.

Згідно ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків) мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань :

- ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності, КВЕД - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 53);

- ОСОБА_2 є суб`єктом підприємницької діяльності, КВЕД - - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 54-58).

Згідно із закріпленими в пункті 1 частини 1 статті 20 ГПК України правилами господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Пунктом 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з`ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Відповідно до п. 3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» - господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб`єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спор про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметом розглядуваної заяви є стягнення збитків у виді упущеної вигоди, завданої (відповідно до обґрунтувань позовних вимог) порушенням ОСОБА_2 права ОСОБА_6 отримати прибуток від ведення господарської діяльності, здійсненої шляхом надання в оренду (відповідно до укладеного 30.12.2015 року договору) нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , перешкоди в користуванні яким вчинюються відповідачем.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду, що сторони в позовній заяві є суб`єктами господарювання (позивач та відповідач зареєстровані фізичними особами підприємцями), спірні відносини стосуються виконання договору, укладеного ОСОБА_1 під час здійснення господарської діяльності, відповідальність за неотримання прибутку від якої позивач просить покласти на ОСОБА_2 в спосіб стягнення збитків (неодержаних доходів / упущеної вигоди, які б могли бути реально отримані при належному виконання правочину), - суд приходить до висновку, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу суд повинен повідомити позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 255, 260, 261 ЦПК України, ст. ст. 4, 20 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданих збитків у виді упущеної вигоди (неодержаних доходів від здійснення господарської діяльності)- закрити, в зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз"яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Донецької області (юридична адреса: 61022, м. Харків, пр. Науки, 5).

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена позивачем при пред`явленні позовної заяви сума судового збору підлягає поверненню на підставі відповідного клопотання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини ухвали суду надруковано в нарадчій кімнаті, оголошено учасникам процесу в судовому засіданні.

Дата складання повного тексту ухвали суду 17.01.2020 року.

Суддя: