№ 207/1731/20
№ 2/207/1112/20
03 листопада 2020 року м. Кам`янське
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Юрченко І.М.
при секретарі: Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , 1970 року народження. Її майно (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 в рівних долях (1/3 частки) успадкували: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до договору дарування від 01.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., ОСОБА_3 подарував свою частку (1/3) успадкованого майна ОСОБА_1 .
На теперішній час будинок належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В будинку зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідач без поважних причин не мешкає в будинку більше 1 року. Де проживає відповідач в теперішній час їм невідомо.
Відповідно до п. 2.3 Договору дарування від 01.06.2020 року, Дарувальник зобов`язаний знятися з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку протягом одного тижня з дня посвідчення Договору дарування.
Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, знятись з реєстрації самостійно не є можливим, оскільки не має бажання вирішити це питання в добровільному порядку.
На підставі зазначеного позивачі просили: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачі не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання та оголошенням на сайті.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03..2016 року та договору дарування від 01.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1 (ар.с.10-12).
Відповідно до довідки про реєстрацію виданої відділом з питань інфраструктурного розвитку Карнаухівського старостинського округу Кам`янської міської ради № 541 від 02.06.2020 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з квітня 2019 року(ар.с.9).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний суд України дійшов до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Згідно ст. 405 ЦК України 2003 року члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному будинку більше року.
Тому, позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 840грн.80коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Юрченко