КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1727/2020
справа №756/7684/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М. 22 жовтня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, яка навчається,-

встановив:

В червні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про:

- стягнення з ОСОБА_1 на її користь коштів на утримання ОСОБА_4 , який продовжує навчання у Національному університеті біоресурсів та природокористування України в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання (до 30 червня 2022 року згідно договору №МВ-18003б для отримання ступеня вищої освіти бакалавр) чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку із тим, яка з цих обставин настане першою;

- стягнення з ОСОБА_1 на її користь додаткових витрат на оплату навчання ОСОБА_4 , який продовжує навчання у Національному університеті біоресурсів та природокористування України в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно з договором про надання освітніх послуг до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2022 року.

Вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ухилявся від своїх батьківських обов`язків протягом всього часу.

Син ОСОБА_4 навчається на денній формі у Національному університеті біоресурсів та природокористування України згідно із Договором №МВ-18003б про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 10 серпня 2018 року. Строк навчання - чотири роки, плата за кожен рік навчання становить 21880 грн.

Посилаючись на викладені обставини, звернулась до суду із цим позовом.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Стягнути з ОСОБА_1 , працюючого начальником відділу в Департаменті поліції охорони, на користь ОСОБА_4 , аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року і до 30 червня 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення аліментів в розмірі 1/9 частини всіх видів доходу (заробітку).

В апеляційній скарзі посилається на незгоду з твердженнями позовної заяви про ухилення батька від своїх обов`язків по утриманню сина. Також зазначає, що ще до моменту розлучення позивач стала проживати з іншим чоловіком, якого і вважала батьком дитини, у зв`язку із цим відповідач задля благополуччя сина не втручався у процес його виховання.

Не погоджуючись із розміром аліментів, що з нього стягнуті, посилається на те, що має матір, яка є пенсіонером за віком, самотня жінка, потребуюча матеріальної підтримки сина у зв`язку із станом здоров`я.

Також зазначає, що на його утриманні перебуває дружина, яка є непрацездатною, а також їхня спільна дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує на те, що має проблеми зі здоров`ям.

Доходи в родині отримує лише він та їх розміру вистачає на відносно нормальне життя родини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на безпідставність її доводів. Вказує на не відповідність фактичним обставинам тверджень скаржника, що аліменти ним сплачувались за усною домовленістю щомісячно, зазначає, що здебільшого кошти на картковий рахунок надходили або від матері відповідача або від його брата і вони не відповідали присудженому судом розміру. Вказує, що всі поточні та суттєві витрати несла з особистих доходів. Заперечує твердження про те, що відповідачу не давали можливості спілкуватися з сином, напроти, запрошення на свята відповідач ігнорував.

Відповідач подав заперечення на відзив, в якому зазначає про те, що наявні витрати та відрахування в рамках виконавчого провадження позбавляють його можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Вказує про ухвалення 13 грудня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/2 частини заробітку на лікування та утримання малолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Степанов О.Л. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції. Додатково вказали, що позов у справі №755/17796/19, за яким постановлено рішення Дніпровським районний судом м.Києва, пред`явлено 05 листопада 2019 року, тобто після ухвалення рішення у цій справі, та такий позов є штучним, рішення оскаржується в апеляційному порядку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , його батьками є сторони у справі.

Згідно із Договором №МВ-18003б про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 10 серпня 2018 року ОСОБА_4 навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, термін навчання 4 роки. Загальна вартість освітньої послуги становить 87520 грн., (21880 грн. за рік).

Згідно даних довідки Національного університету біоресурсів і природокористування України від 08 червня 2019 року №940-19 ОСОБА_4 навчається на 1 курсі денної форми навчання за умов договору на гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України. Дата завершення навчання 30 червня 2022 року.

Відповідач працює на посаді начальника відділу в Департаменті поліції охорони, його середньомісячна заробітна плата становить від 14417 грн. до 16164 грн.

06 березня 2009 року між відповідачем та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб.

До матеріалів справи долучено сукупність медичних документів, проте їх зміст не дає змоги дійти висновку, що стан здоров`я ОСОБА_7 не дає їй можливості працювати.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача та ОСОБА_7 народилась дочка ОСОБА_6 , яка на платній основі вивчає іноземні мови, відвідує басейн, має потребу в лікуванні зубів, встановлено діагноз атонічний дерматит в стадії ремісії.

До матеріалів справи надано докази про наявність у відповідача матері пенсійного віку.

Відхиляючи заперечення щодо матеріального стану відповідача, суд свої висновки мотивував тим, що сам по собі факт наявності матері пенсійного віку не свідчить про її перебування на утриманні відповідача, оскільки вона отримує пенсію у розмірі 4651,51 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб і вказує на те, що вона не потребує матеріальної допомоги, а необхідність надання відповідачем допомоги матері не впливає на його обов`язок приймати участь в утриманні сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги; посилання на те, що дружина відповідача - ОСОБА_7 є непрацездатною особою та перебуває на його утриманні не підтверджено належними доказами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, має на утриманні малолітню дитину - Меланію та аліменти в розмірі 1/8 частини від його доходів є справедливим внеском витрат на дитину, яка продовжує навчання.

Щодо вимог в частині стягнення 1/2 витрат на оплату навчання, суд зазначив, що батьки дитини після розірвання шлюбу мають дотримуватись положень частини 1 статті 157 СК України щодо спільності прийняття рішень у всіх питаннях, що стосуються дитини. При цьому, наявність матеріальної можливості одного з батьків забезпечити оплатне навчання дитини не вказує на те, що його половину зобов`язаний сплачувати інший з батьків, з яким не було погоджено такий розмір оплати і який такої матеріальної можливості не має. Витрати на оплату навчання в університеті не викликані особливими обставинами, понесення яких одним з батьків зумовлювало б стягнення їх половини з іншого.

Відповідно до статті 199 СК України:

1. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

2. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

3. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України:

1. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату.

В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат.

Визначаючи розмір аліментів у зв`язку із навчанням, які необхідно стягнути, суд апеляційної інстанції погоджується із розміром, що визначений судом першої інстанції, оскільки доказів про неможливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі матеріали справи не містять. Ухвалюючи рішення, суд належним чином мотивував висновок щодо встановлення відповідного розміру аліментів та вірно виходив з того, що доказів неможливості надання утримання відповідачем не надано.

Посилання відповідача у запереченнях на відзив на обставини ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, колегією суддів відхиляються, оскільки про ці обставини не було заявлено в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова