Справа № 159/6552/19
Провадження № 2/159/199/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Ковельське шляхово-будівельне управління № 63» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2019, біля 20 год. 30 хв., позивач, рухаючись на автомобілі марки «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Р-15 Ковель Володимир Волинський Червоноград Жовква, поблизу с. Блаженик Турійського району Волинської області, потрапив правими колесами автомобіля у вибоїну на проїжджій частині дороги, внаслідок чого автомобіль був пошкоджений, а саме, пробиті дві правих шини. По факту ДТП позивач звернувся на спецлінію «102». За результатами звернення, листом Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 21.10.2019 позивача було повідомлено, що причиною дорожньо-транспортної події стало неналежне утримання вулично-шляхової мережі Приватним акціонерним товариством «Ковельське шляхово-будівельне управління № 63» та керівнику ПрАТ «Ковельське ШБУ № 63» було направлено припис на термінове усунення недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі. Перевіркою також було встановлено, що на ділянці дороги, де автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, відсутні попереджувальні дорожні знаки 1.10 «Нерівна дорога», 1.11 «Пагорб», 1.12 «Вибоїна», а також дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості». Актом від 20.10.2019 було проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та підтверджено наявність на проїжджій частині ділянки дороги, яка обслуговується ПрАТ «Ковельське ШБУ № 63», вибоїн, які могли спричинити пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначає, що через неналежне виконання відповідачем обов`язків щодо утримання вулично-шляхової мережі його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Позивач поніс витрати на послуги евакуатора з місця ДТП до м. Ковеля в сумі 3460 грн., витрати на встановлення чотирьох літніх шин в сумі 340 грн. Позивач також придбав дві зимові шини, вартість яких складає 1525 грн., поніс витрати на демонтаж, монтаж та балансування у сумі 170 грн. Всього йому завдана майнова шкода на суму 7020 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач заявляє про завдання йому моральної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля. А саме, він пережив нервовий стрес, в результаті ДТП були порушені його нормальні життєві зв`язки, позивач зазнав моральних страждань, які виразилися у порушенні звичних умов життя, необхідності прикладання додаткових зусиль для організації робочого та особистого часу. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000 грн., які також просить стягнути з відповідача в його користь. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Заперечення відповідача.

Відповідач заперечив позов тим, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої стало пошкодження автомобіля позивача, є нехтування останнім правилами дорожнього руху. Зокрема, згідно п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до п.12.3. ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Пунктом 2.1. ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати. Згідно п.12.2. ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. Швидкість руху позивача під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не встановлена та не підтверджена будь-яким доказом. Про пригоду ПрАТ «Ковельське ШБУ-63» не повідомлялось і відповідальні особи на місце події не викликались. Згідно схеми пригоди, яма знаходилась посередині дороги на дорожній розмітці. Ширина смуги, згідно «Проекту організації дорожнього руху на автомобільній дорозі Р-15 Ковель Володимир Волинський Червоноград Жовква км. 3+000 км. 89+514», в одну сторону складає 3,5 м. На час складання схеми автомобіль позивача знаходився не біля вибоїни, а на віддалі 273 м. від неї. Ділянка дороги Р-15 34 км.+272 м., де сталася ДТП, огороджена дорожніми попереджувальними знаками 1.12 «Вибоїна» протяжністю 5 км, яка зазначена на табличці 7.2.1., що вказує довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками зі сторони населеного пункту с. Мокрець Турійського р-ну 31 км. + 330 м. та з другої сторони біля с. Блаженик Турійського р-ну 36 км. Встановлення тимчасових знаків підтверджується актами виконаних робіт ф-КБ-2. На дільниці 34 км. +272 м. автомобільної дороги Р-15, де сталася ДТП, дорога має поворот ліворуч, який позначений дорожніми знаками 1.4.1 та 1.4.2 «Напрямок повороту» та нанесена суцільна дорожня розмітка 1.1 довжиною 40 метрів, яка розділяє смуги для руху автотранспорту. Нехтуючи вимогами правил дорожнього руху, водій перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та рухався по зустрічній смузі руху автотранспорту, в результаті чого правими колесами потрапив у вибоїну, яка знаходилась згідно схеми місця ДТП посередині дороги, на лінії дорожньої розмітки. Крім того, позивачем не подано експертизи вартості ремонту автомобіля, яка є обов`язковою для такої категорії справ, оскільки неможливо визначити дійсну вартість пошкоджень. Подані позивачем докази не є належними, оскільки носять суб`єктивний характер та не базуються на експертній оцінці. Оскільки позивач знехтував правилами дорожнього руху, не враховував дорожню обстановку і через свою неуважність потрапив у ДТП, вина відповідача відсутня. Просив в задоволенні позову відмовити.

Мотивувальна частина рішення.

Як доказ вини відповідача позивач надав лист Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції № 7036/57/01-2019 від 21.10.2019 року та довідку № 1072 Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції. Зазначені документи є наслідком реагування поліції на звернення позивача та ще однієї особи ОСОБА_2 на спецлінію «102».

За змістом зазначених документів, 20.10.2019, біля 18 год. 30 хв., ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі марки «БМВ», номерний знак НОМЕР_2 м1 НОМЕР_3 , по автодорозі Р-15 (Ковель Володимир-Волинський Червопоград Жовква) в районі с. Блаженик Турійського районну, 34 км. + 270 метрів, втрапила лівою стороною в вибоїну на проїжджій частині дороги та пошкодила транспортний засіб, а саме: пробила дві ліві шини. Біля 20 год. 30 хв., ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі марки «Нісан», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Р-15 (Ковель Володимир-Волинський Червопоград Жовква) в районі с. Блаженик Турійського району, 34 км. + 270 метрів, втрапив правою стороною в вибоїну на проїжджій частині дороги та пошкодив транспортний засіб, а саме пробив дві праві шини. В ході проведеної перевірки встановлено, що на вказаному відрізку автодороги відсутні попереджувальні дорожні знаки 1.10 «Нерівна дорога», 1.11 «Пагорб», 1.12 «Вибоїна», які передбачені ПДР України для попередження водіїв про небезпеку на дорозі, а також заборонні дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», передбачені ПДР України для обмеження швидкості руху транспортних засобів. Було проведене обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та підтверджено наявність на проїжджій частині автодороги вибоїн, які могли спричинити пошкодження транспортного засобу.

Однак, зазначені докази не є достатньо переконливими для висновку про вину відповідача у завданій позивачу шкоді.

Зокрема, відповідач спростував доказами висновок вказаних документів, що на вказаному відрізку автодороги відсутні попереджувальні дорожні знаки 1.10 «Нерівна дорога», 1.11 «Пагорб», 1.12 «Вибоїна», які передбачені ПДР України для попередження водіїв про небезпеку на дорозі, а також заборонні дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», передбачені ПДР України для обмеження швидкості руху транспортних засобів.

А саме, згідно розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, попереджувальний знак 1.12 «Вибоїна» встановлюється перед ділянкою дороги з вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїзній частині. Знаки 1.12 тимчасовий і встановлюються на період, необхідний для виконання відповідних робіт на дорозі.

Ділянка дороги Р-15 34км.+272 м., де сталася ДТП, огороджена дорожніми попереджувальними знаками 1.12 «Вибоїна» протяжністю 5 км., яка зазначена на табличці 7.2.1, що вказує довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками зі сторони населеного пункту с. Мокрець Турійського району 31 км.+ 330 м. та з другої сторони, біля с. Блаженик Турійського району 36 км.

Відповідач довів цю обставину фототаблицями та актом приймання виконаних будівельних робіт по встановленню вказаних знаків за лютий 2019 року, довідкою про вартість цих робіт.

Позивач ці докази відповідача не спростував.

Таким чином, зазначені вище докази позивача містять невірну інформацію щодо невстановлення попереджувальних знаків.

Позивач під час руху автомобілем у ділянці дороги, де відбулася ДТП, та в час, коли він рухався (20.10.2019, біля 20 год. 30 хв., темна пора доби) зобов`язаний був виконувати вимоги п.п.2.3 «б», 12.1, 12.2, 12.3 ПДР України.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.12.2 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Згідно п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Позивач також був зобов`язаний враховувати дорожній попереджувальний знак 1.12 «Вибоїна», який був встановлений відповідачем.

Крім цього, на дільниці 34 км.+272 м. автомобільної дороги, де сталася ДТП, в напрямку, яким рухався на автомобілі позивач, дорога має поворот ліворуч, який позначений дорожніми знаками 1.4.1 та 1.4.2 «Напрямок повороту» та нанесена суцільна дорожня розмітка 1.1 довжиною 40 м., яка розділяє смуги для руху автотранспорту.

Згідно схеми місця ДТП, вибоїни, які стали причиною пошкодження автомобіля позивача, знаходяться посередині дороги. Для того щоб втрапити у ці вибоїни правими колесами автомобіля, позивачу необхідно було перетнути суцільну лінію дорожньої розмітки і виїхати на зустрічну смугу руху.

Позивач намагався пояснити перетин суцільної лінії дорожньої розмітки і виїзд на зустрічну смугу руху тим, що він об`їжджав нерухому перешкоду автомобіль ОСОБА_3 , про який йдеться вище і який також втрапив лівими колесами у ті самі вибоїни.

Однак, такі його пояснення спростовуються схемою місця ДТП, згідно якої автомобіль ОСОБА_3 стоїть не на дорозі, а на узбіччі, до того ж, на значній віддалі від вибоїн.

Отже, те, що автомобіль позивача втрапив правими колесами у вибоїни на дорозі і пошкодив автомобіль, є наслідком порушення ним зазначених вище правил дорожнього руху. Позивач був завчасно попереджений відповідачем про вибоїни на дорозі шляхом встановлення відповідного дорожнього знаку, після цього позивач, згідно вказаних вище правил дорожнього руху, мав обрати таку швидкість руху, щоб ці вибоїни завчасно виявити і в них не втрапити. Позивач не довів, що наявна у нього можливість обирати швидкість руху автомобіля ні на що впливала і вибоїни все одно неможливо було виявити.

До того ж, позивач не надав розумного пояснення виїзду ним на зустрічну смугу руху і перетину ним суцільної лінії дорожньої розмітки. Якби він не допустив цього порушення правил дорожнього руху, його автомобіль не отримав би пошкодження у тому вигляді як вони є пошкодження правих коліс.

Та обставина, що працівники поліції, перевіряючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, не вбачали в діях позивача порушення правил дорожнього руху, не має для суду преюдиційного значення.

Працівники поліції, як видно з матеріалів перевірки, невірно зосередились лише на одній версії події вині відповідача. Зокрема, не з`ясували навіть швидкість руху автомобіля позивача, тієї обставини, як він міг втрапити правими колесами автомобіля у вибоїни, не порушивши правил дорожнього руху, не залучили до перевірки відповідача, який мав би тоді можливість показати працівникам поліції дорожні попереджувальні знаки 1.12 «Вибоїна», які встановлюються не обов`язково у місці, де є самі вибоїни, і не обов`язково біля кожної вибоїни, а можуть охоплювати своєю дією ділянки дороги значної протяжності. У такому випадку працівники поліції змушені були б перевірити інші версії дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, ту версію, що ця подія стала наслідком порушення правил дорожнього руху самим позивачем.

До того ж, працівники поліції не дали оцінки тій обставині, що, як видно з схеми місця ДТП, автомобіль позивача стояв на узбіччі на віддалі 272 метри від вибоїн, така віддаль мала б спонукати працівників поліції до з`ясування питання про те, з якою швидкістю рухався автомобіль позивача до вибоїн і чи відповідала обрана ним швидкість правилам дорожнього руху.

Таким чином, відповідач довів, що шкода позивачу була завдана не з його вини. Ця шкода є прямим наслідком дій самого позивача, а саме, порушення ним правил дорожнього руху.

До того ж, слід також зазначити, що розмір заподіяної позивачу шкоди не підтверджений належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Так, позивачем надано суду товарний чек № 20/10/19 від 20.10.2019 про послуги евакуатора в сумі 3460 грн., товарний чек № 143 від 03.10.2019 («перезув») в сумі 340 грн., товарний чек від 01.11.2019 про купівлю шин, монтаж, демонтаж, балансування, зняття, постановка на суму 6440 грн.

Однак, суду не надано доказів, що ці витрати були понесені позивачем саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 жовтня 2019 року при обставинах, які вказує позивач.

Так, в схемі місця ДТП дійсно вказано про пошкодження двох правих шин, однак жодних доказів того, що це пошкодження призвело до необхідності заміни коліс і пов`язаних з цим витрат (експертного дослідження наприклад), суду не надано. Без таких доказів неможливо прийти до висновку про необхідність для позивача користування послугами евакуатора.

Також не підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки вина відповідача у її заподіянні не доведена.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Ковельське шляхово-будівельне управління № 63» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. Панасюк