Справа № 703/4685/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.,

з секретарем судового засідання Римським Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/4685/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівської сільської ради Смілянського району про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 та на розташовану за цією адресою земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0887 га.

Позивач стверджував, що він як спадкоємець за законом першої черги, спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Також зазначив, що інший спадкоємець першої черги - дружина померлого і мати позивача ОСОБА_4 мала намір відмовитись від спадщини, однак не встигла, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Одержати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на вказане домоволодіння та земельну ділянку і в порядку спадкування після матері.

Також зазначив, що після матері із заявою про прийняття спадщини звернулась його сестра ОСОБА_2 , а тому просив залучити її до участі в справі як належного відповідача.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.

09 грудня 2020 року позивач та його представник адвокат Примак В.А. в судове засідання не з`явились, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. В попередніх судових засіданнях підтримали позов в повному обсязі та просили його задоволити з наведених в ньому підстав. Зазначили, що правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені, а тому нотаріус в усному порядку відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право власності на спадщину. При цьому, постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в письмову вигляді не надала.

Відповідач на розгляд справи не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 13 грудня 2018 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано на розгляд судді Пасацькій Л.А.

Ухвалою від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху в зв`язку з недотриманням вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

11 січня 2019 року було відкрито провадження у справі після усунення недоліків позову та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

В зв`язку з закінченням строку відрядження судді Пасацької Л.А., ухвалою судді Кирилюк Н.А. від 25 липня 2019 року справу було прийнято до свого розгляду. Оскільки підготовче засідання закрито не було, розгляд справи було вирішено розпочати спочатку.

За клопотанням представника позивача з державної нотаріальної контори судом було витребувано відомості про осіб, які прийняли спадщину після ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Ухвалою від 18 листопада 2019 року суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 із збільшеними позовними вимогами та замінив відповідача по справі на ОСОБА_2 .

Ухвалою від 19 березня 2020 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду.

Ухвалою від 24 червня 2020 року суд визнав обов`язковою явку в судове засідання позивача для дачі особистих пояснень.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плоске Смілянського району Черкаської області помер ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Плоске Смілянського району Черкаської області померла ОСОБА_4 .

Як встановлено зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 померлі доводились позивачу батьками.

Позивачем було надано суду копію договору дарування, посвідченого 31 березня 1971 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області та зареєстрованим в реєстрі за № 38

Відповідно до довідки виконкому Костянтинівської сільської ради від 21 серпня 2018 року згідно записів погосподарських книг за 2016-2020 роки, книга № 27, за ОСОБА_3 зареєстроване будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Позивачем також надано суду копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 022057, згідно з яким ОСОБА_3 був власником земельної ділянки в АДРЕСА_1 , площею 0,0887 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд.

З повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 24 жовтня 2019 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 . Фактично прийняла спадщину також ОСОБА_4 , так як на день смерті була зареєстрована разом із ним. Після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця.

Позиція суду щодо заявлених вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після батька він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою.

Іншим спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4 . Спадщину вона прийняла шляхом спільного проживання, оскільки із відмовою про прийняття спадщини до нотаріуса у визначений законом строк не звернулась.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відтак, позивач має право на спадкування після батька 1/2 частини належного померлому майна. Іншу частину майна успадкувала дружина померлого і мати позивача.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину як спадкоємці першої черги прийняли її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи рівність часток та послідовність спадкування в загальному позивач має право на 3/4 частини у спірному майні в порядку спадкування як після батька, так і після матері.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку про те, що оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину, зокрема на нерухоме майно, здійснюють нотаріуси або орган чи службова особа, уповноважена вчиняти нотаріальні дії.

Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав в разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Відомостей про звернення позивача для вирішення питання про видачу йому нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину до суду не надано та, відповідно, матеріали справи їх не містять.

Таким чином, звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за наявності умов для оформлення спадкових прав нотаріусом і відсутності відмови останнього у вчиненні відповідної нотаріальної дії, зокрема, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, є передчасним, що має своїм наслідком відмову в позові.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006 (провадження № 61-5088св18).

Однак, в порушення наведених норм позивач не надав доказів звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і письмової відмови нотаріуса у видачі цього свідоцтва.

В ході розгляду справи і позивач, і його представник зазначили, що письмова відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 не надавалась, а відтак не могла бути подана під час розгляду справи в судовому засіданні. При цьому, відмова нотаріуса має передувати зверненню особи в суд з відповідним позовом.

Посилання позивача на усну відмову державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальної дії є безпідставним та нічим не підтвердженим.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не довів неможливості оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, а відтак в позові належить відмовити.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 15 грудня 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк