Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: встановити з дня подачі позову режим окремого проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2016 року в Дніпровському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №2419 від 18 листопада 2016 року.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 18 листопада 2016 року між сторонами укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що донька знаходиться на грудному годуванні та мешкає разом з нею, угоди про утримання доньки між сторонами не досягнуто, матеріальної підтримки відповідач не надає. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалось, відповідач отримував кредити без згоди позивача, погрожував позивачу фізичною розправою, залякував. З 03 вересня 2019 року подружні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. 13 жовтня 2019 року відповідач напав на позивача у під`їзді будинку, де остання мешкає з дітьми, та завдав тілесних ушкоджень. У зв`язку з тим, що спільній дитині сторін не виповнилось року, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений згідно ст. 110 СК України, позивач не має можливості розірвати шлюб з відповідачем, змушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

26 листопада 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Семено М.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти тверджень позивача щодо підстав позову, не заперечувала проти вимоги позову про встановлення режиму окремого проживання подружжя (а.с. 22-23).

02 грудня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Табачна В.Л. подала до суду відповідь на відзив, в якому посилаючись на мотиви позовної заяви, зазначила, що позивач не бажає проживати спільно з відповідачем і позовна заява повністю відповідає її внутрішній волі, у зв`язку з чим просить встановити режим окремого проживання подружжя (а.с.39-40).

09 грудня 2019 року до суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_2 - адвокат Семено М.В., в яких зазначено, що наявність боргових зобов`язань не має правового значення при вирішення питання про встановлення режиму окремого проживання подружжя, а вина відповідача в кримінальному провадженні №0007610 від 26 жовтня 2019 року не встановлена (а.с.57-58).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справ та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволені та просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Семено М.В. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначила, що відповідач не заперечує проти позовної вимоги, просила при ухваленні рішення врахувати заяви сторони відповідача по суті справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 листопада 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 7), від якого сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Спільне життя сторін не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

ОСОБА_1 проживає разом з дитиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка» та за результатами огляду ортопеда-травматолога їй було встановлено діагноз МКБ-10: травма голови, травма живота, нижньої частини спини, поперекового відділу хребта та тазу, удар плечового пояса і плеча, поверхнева травма області тазостегнового суглоба і стегна; діагноз клінічний: ЗЧМТ?, струс головного мозку? ЗТЖ? Забій шийного відділу хребта, забій правого плечового суглоба, забій, садна задньої поверхні с/з лівого стегна (а.с.9).

При огляді 21 жовтня 2019 року неврологом позивачеві було встановлено діагноз МКБ-10: струс головного мозку; діагноз клінічний: ЗЧМТ з вираженою головною біллю, інсомнією, гострий ситуаційний невроз (а.с.9)

26 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0007610 за ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою ОСОБА_5 щодо подій, які відбулися 13 жовтня 2019 року (а.с.48).

Відповідно до ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживанняу разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до ст.120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснює п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживанняподружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст.119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції ст.119 СК України, суд вважає, що для встановлення для подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, позивач наполягає на встановленні режиму окремого проживання подружжя, відповідач не заперечує проти цього, суд убачає підстави для встановлення режиму окремого проживанняподружжя сторін.

Разом з тим, враховуючи, що статтею 119 СК України передбачена можливість встановлення в судовому порядку для подружжя режиму окремого проживання, отже такий режим встановлюється самеза рішенням суду, його встановлення з дати подачі позову законом не передбачено. Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.119 СК України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн, сплаченому позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 119, 120 СК України, статтями 2, 4, 10-12, 76-81, 89, 206, 223, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення режиму окремого проживання - задовольнити частково.

Встановити режим окремого проживання для подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шлюб між якими зареєстрований 18 листопада 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №2419.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: