Справа № 1519/2-5639/11
Провадження № 6/521/65/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

секретаря судового засідання Петренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 року до суду надійшла заява ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» щодо заміни сторони виконавчого провадження. В зазначеній заяві заявник просить суд: замінити сторону вибулого стягувача публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (, 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107-А) у виконавчих листах, виданими на підставі рішення суду на товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (,03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6), як правонаступника.

На обґрунтування заяви були наведені наступні фактичні обставити.

Малиновський районний суд м. Одеси, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-5639/11 від 05.03.2012 року за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задовольнив.

На підставі зазначеного рішення суд видав виконавчий лист, відповідно до якого ПАТ «ПроКредит Банк» є стягувачем, а ОСОБА_1 є боржником.

ПАТ «ПроКредит Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, передав ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» виконавчий лист № 2-5639/11 від 05.03.2012 року.

На момент подання заяви, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутнє відкрите виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» чи ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за кредитним договором № 5.17836 від 15.08.2008 року.

ПАТ «ПроКредит Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПроКредит Банк» відступив ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» відповідно до Договору факторингу № КЕ/ПБ-2016 від 22.08.2016 свої права вимоги по кредитних договорах № 5.17836 від 15.08.2008 року, укладені між ПАТ «ПроКредит Банк» та позичальником - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Таким чином, відповідно до ст. 512 ЦК України, та згідно умов договору факторингу від 22.08.2016 р. заявник набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_2 , по кредитних договорах № 5.17836 від 15.08.2008 року.

На підставі зазначеного, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕС УКРАЇНА», що є правонаступником ПАТ «ПроКредит Банк», не може реалізувати свої права вимоги до боржника та інші права нового кредитора, та звернутись до органів Державної виконавчої служби без зміни сторони у виконавчому провадженні, а тому заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що дану заяву необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ст. 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятими урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «Ь» п. З ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: «Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляду продовж розумного строку (...) судом, встановленим законом», а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвениії.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Згідно вимог ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Судом встановлено, що Малиновський районний суд м. Одеси, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-5639/11 від 05.03.2012 року за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задовольнив.

На підставі зазначеного рішення суд видав виконавчий лист, відповідно до якого ПАТ «ПроКредит Банк» є стягувачем, а ОСОБА_1 є боржником.

ПАТ «ПроКредит Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, передав ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» виконавчий лист № 2-5639/11 від 05.03.2012 року.

На момент подання заяви, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутнє відкрите виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» чи ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за кредитним договором № 5.17836 від 15.08.2008 року.

ПАТ «ПроКредит Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПроКредит Банк» відступив ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» відповідно до Договору факторингу № КЕ/ПБ-2016 від 22.08.2016 свої права вимоги по кредитних договорах № 5.17836 від 15.08.2008 року, укладені між ПАТ «ПроКредит Банк» та позичальником - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Таким чином, відповідно до ст. 512 ЦК України, та згідно умов договору договору факторингу від 22.08.2016 р. р. заявник набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , по кредитних договорах № 5.17836 від 15.08.2008року.

Отже, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні в позасудовому порядку, зокрема ТОВ «РОСВЕН ІНВЕС УКРАЇНА»стало новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також, новим стягувачем у виконавчих провадженнях, відповідно до статті 512 ЦК України.

Підставою для заміни сторони у зобов`язанні, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває прав первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України, визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 зазначено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод, та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Частина 1 ст.18 ЦПК України закріпила, що рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зважаючи на викладене - звернення з заявою про заміну стягувача - це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документа.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Згідно ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18.

Судом встановлено, що станом на дату подачі заяви, сума заборгованості ОСОБА_1 не погашена. З огляду на це, у кредитора виникає необхідність звернутись до органів Державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду в якості сторони за виконавчими провадженнями як правонаступник стягувача.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. В ухвалі суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Керуючись ст. 15, 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 512 ЦК України, 11, 81, 260-263, 442, 443, СУД

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну сторони у виконавчому провадженні , задовольнити.

Замінити сторону вибулого стягувача публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (, 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107-А) у виконавчих листах, виданими на підставі рішення суду у цивільній справі 2-5639/11 від 05.03.2012 року, за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, на товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (,03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6), як правонаступника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ:

15.01.20