КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4184/18
Провадження № 6/488/190/20
УХВАЛА

Іменем України

14.12.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі : головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря Тузова Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду заяву Миколаївської місцевої прокуратури № 2, яка діє в інтересах держави, про зміну способу і порядку виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10.02.2020 у справі № 488/4184/18 позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської міської ради та ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Миколаївське лісове господарство», про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису про реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки із незаконного володіння, був задоволений.

Визнати незаконними та скасувати пункти 18 та 18.2 розділу четвертого рішення Миколаївської міськради № 22/57 від 14.03.2008 року.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 139485, з кадастровим номером :05:001:0023, який був виданий 04.11.2008 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 50.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 20049836 від 13.04.2017 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 107 кв.м. з кадастровим номером :05:001:0087, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 20050203 від 13.04.2017 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 893 кв.м. з кадастровим номером :05:001:0086, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 893 кв.м. з кадастровим номером :05:001:0086, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 107 кв.м. з кадастровим номером :05:001:0087, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; повернуто Миколаївській місцевій прокуратурі № 2 з державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при подачі даного позову за платіжним дорученням № 1379 від 17.09.2018 року, у розмірі 7 007 грн. 45 коп.; стягнуто на користь Миколаївської місцевої прокуратури № 2 з ОСОБА_1 та Миколаївської міськради судовий збір у розмірі по 3 503 грн. 72 коп. із кожного.

На виконання зазначеного рішення Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у справі № 488/4184/18 (2/488/168/20) про стягнення судового збору з Миколаївської міської ради у розмірі 3503,72 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначено порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.201 1 № 845.

Відповідно до вказаного Порядку, зазначені рішення виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів шляхом здійснення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам.

При цьому, боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України - до головних розпорядників бюджетних коштів віднесено виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Отже, Миколаївська міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має.

Фінансові ресурси закріплено за виконавчими органами Миколаївської міської ради, які і є розпорядниками коштів бюджету міської ради, саме до їх повноважень віднесено виконання місцевого бюджету.

Відсутність у Миколаївської міської ради розрахункових рахунків унеможливлює виконання судового рішення про стягнення судового збору, отже, слід прийняти нові заходи для його реалізації шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми виконання.

Посилаючись на викладене, заявник зазначає, що виконати рішення суду в частині стягнення з Миколаївської міськради в прибуток прокуратури Миколаївської області судового збору, у зазначений у рішенні суду спосіб та порядок, - неможливо, а тому він просить змінити спосіб та порядок виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2020 року у справі № 488/4184/18, стягнути на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 503,72 грн. з Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

В судове засідання особи, які брали участь у справі а також представник заявника не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, тому їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню через наступне.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні "Іванов проти України" право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції").

Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до частини 3 даної статті, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Зміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Так, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст. ст. 1, 2) встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Стаття 22 цього Кодексу до головних розпорядників бюджетних коштів віднесено виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Отже, Миколаївська міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має.

Фінансові ресурси закріплено за виконавчими органами Миколаївської міської ради, які і є розпорядниками коштів бюджету міської ради, саме до їх повноважень віднесено виконання місцевого бюджету.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідним задовольнити вимоги Миколаївської місцевої прокуратури № 2, яка діє в інтересах держави, та замінити спосіб і порядок виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.258,260,261,353,435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2020 року у справі № 488/4184/18, стягнувши на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 503,72 грн. з Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради ().

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева