КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2087/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Департаменту патрульної поліції - Радея Олександра Андрійовича на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року

у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням службового автомобіля унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

07 листопада 2019 року представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, закрито.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, постановлену при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що пред`явленню позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шляхом пошкодження транспортного засобу, передує розгляд судом справи про адміністративне правопорушення, в якій судом розглядаються усі матеріали ДТП та складено протокол про адміністративне правопорушення, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оцінку правомірності дій відповідача у справі при завданні ним шкоди було надано рішенням суду, яке набрало законної сили, а саме постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року у справі №756/6133/17.

Апелянт зазначає, що предметом даної справи є лише питання стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП.

Відповідно, питання правомірності дій особи при завданні шкоди не підлягає повторному дослідженню при розгляді цієї справи.

У постанові від 20 червня 2018 року (справа №727/10968/17), на яку посилається суд першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є способом між учасниками публічно - правових відносин і стосується саме цих відносин.

Також апелянт, зазначає, що суд першої інстанції помилково вважав, що постановами Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, від 12 грудня 2018 року та від 13 лютого 2019 року підтверджується його позиція стосовно того, що відносини у справі є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже Велика Палата Верховного Суду у вищезазначених постановах дійшла висновку, що правовідносини у кожній з цих справ є цивільно-правовими, оскільки стосуються приватно-правових відносин, які, у свою чергу, вирізняються, зокрема, наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника.

Наявність у справі суб`єктного складу - учасників публічно-правових відносин - не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Крім того, апелянт наголошує, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Також, зазначає, що спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 через представника подав відзив, який обґрунтовував тим, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

З огляду на зазначене вважає, що спір підсудний адміністративним судам.

Просив, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що об 11 год 20 хв 26 липня 2016 року на Великій кільцевій дорозі в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року відповідач був визнаний винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, проте провадження у справі було закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26 липня 2016 року, автомобіль Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди та спричинення збитків позивачеві ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України на посаді інспектора роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та виконував свої службові обов`язки під час патрулювання в складі екіпажу ввіреного йому патрульного автомобіля Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За правилами ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.4 КАС України, адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Цією ж статтею передбачено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон.

Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

З урахуванням наведеного, служба в органах Національної поліції України є різновидом публічної служби.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року (справа №522/16964/15), спір пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за шкоду, спричинену під час проходження публічної служби, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тоді як з вищезазначених норм матеріального права вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - Радея Олександра Андрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба