Справа № 189/972/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.12.2020 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретареві Комеристій І.А.

за участю представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підставі договору №38 про надання правової допомоги від 21.08.2020 року

представника заінтересованої особи Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - Магльованної М.К. на підставі довіреності №01-08/780 від 31.01.2020 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Покровське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення (факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника), -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Єланський О.Г. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника), посилаючись на те, що ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період з 01.09.1985 року по 17.08.2019 року ОСОБА_3 працював спочатку в колгоспі «Побєда», який згодом було реорганізовано в ТОВ Агрофірма «Вікторія», а потім - ТОВ «Відродження». За весь період трудової діяльності ОСОБА_3 з його заробітної плати своєчасно та у повному обсязі відраховувалися усі необхідні податки, збори та інші обов`язкові платежі, у тому числі і внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. ІНФОРМАЦІЯ_2 у результаті нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 загинув. Стосовно даної обставини було складено акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 год. 30 хв. за формою Н-1. З 30 листопада 1990 року і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 син заявниці, ОСОБА_3 , був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом однією сім`єю з ОСОБА_1 , був єдиним годувальником сім`ї, фактично ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 . Інших членів сім`ї на теперішній час немає. З питання призначення виплат, передбачених ч.ч.6, 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 09.10.2019 року заявниця звернулась до Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Однак, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті одноразової допомоги сім`ї та зазначено, що їй призначено суму щомісячних страхових виплат, як матері потерпілого, в розмірі 3351,90 грн. з 17.08.2019 безстроково. На особистому прийомі у Покровському відділенні Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області заявниці було роз`яснено, що для отримання одноразової допомоги сім`ї та одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні, необхідно надати рішення суду, яким буде встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з її сином та перебування на утриманні у сина, ОСОБА_3 . В зв`язку з чим, просить встановити факт, що має юридичне значення - факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_3 в період з 30 листопада 1990 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт, що має юридичне значення - факт перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника - ОСОБА_3 до моменту його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Єланський О.Г. підтримав обставини, викладені в заяві та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, телефонограмою просить суд розглянути дану справу в його відсутності, заяву не визнає та заперечує проти її задоволення. Крім того, представником заінтересованої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області було надано відзив на заяву, в якому вказує на наявність між ОСОБА_1 та заінтересованими особами спору про право, так як метою встановлення вказаного у заяві факту, що має юридичне значення, заявником зазначено отримання одноразової допомоги за померлого потерпілого, як члену його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразової допомоги, яка виплачується кожній особі, яка перебувала на його утриманні, що передбачені ч.6 ст.42 Закону №1105. В зв`язку з чим, просить заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Представник заінтересованої особи Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - Магльованна М.К. в процесі розгляду справи надавала до суду відзив на заяву ОСОБА_1 , який підтримала в судовому засіданні. Проти задоволення заяви заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що заявником в підтвердження свого права, до суду надано документи, які не можуть бути підтвердженням факту того, що ОСОБА_1 була членом сім`ї померлого сина, на день його смерті. Поняття «сім`ї» визначено ст. 3 Сімейного Кодексу України, зокрема, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був не одружений і до смерті проживав за однією адресою з матір`ю, ОСОБА_1 . Оскільки загиблому сину заявниці на момент смерті було 49 років, згідно діючого законодавства, він та його мати були звільнені від взаємного обов`язку щодо утримання один одного. Факт перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у родинних відносинах, а не в сімейних не може вважатися тотожними поняттями. Також не встановлений факт спільного побуту, оскільки обидві особи, зареєстровані за однією адресою, були повнолітніми. В акті обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 02.12.2019 року комісія Виконавчого комітету Покровської селищної ради виявила: проживає одна; матеріальне становище - пенсіонер (розмір пенсії не вказано), наявність або відсутність інших доходів не вказано; приватний будинок; про наявність присадибної ділянки та підсобного господарства нічого не вказано. Так, згідно висновку комісії, ОСОБА_3 мешкав зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 , вони разом вели спільне господарство, мати була на утриманні сина. Проте, ніякими доказами ведення спільного господарства та факту перебування на утриманні не підтверджено. Доходи ОСОБА_1 не обмежуються пенсією, розмір якої на дату смерті сина, ОСОБА_3 , становила 2017,47 грн., оскільки заявниця не вказала про наявність іншого доходу (від здачі в оренду земельного паю). Заявниця мала свій дохід, який перевищував розмір прожиткового мінімуму, та отримувала певну суму допомоги від сина. Сума доходу сина в окремі місяці значно перевищувала дохід заявниці, але і потреби особи працездатного віку дещо відрізняються від потреб осіб непрацездатного віку. З січня по березень 2019 року ОСОБА_3 доходу зовсім не мав, тому середній розмір його середньомісячного доходу в 2019 році складає 6532,14 грн. На даний час дохід заявниці збільшився на суму щомісячної страхової виплати 3351,90 грн. як особі, яка має право в разі смерті потерпілого з 17.08.2019 року безстроково.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що вони сусіди з ОСОБА_1 . Свідки підтвердили той факт, що ОСОБА_1 все життя проживала разом з сином, ОСОБА_3 , та перебувала на його утриманні, так як заявниця за станом здоров`я прикута до ліжка, син доглядав за нею та купував ліки.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Згідно з правилами ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_3 судом встановлено наступне.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Згідно з ч.2 ст.3 СК України, - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є особами кровного споріднення, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого у свідоцтві вказано: ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №455 (а.с.8).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 02.12.2019 року встановлено, що ОСОБА_3 до моменту смерті проживав та вів спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 , яка перебувала на його утриманні (а.с.12).

Згідно копії довідки №5876 від 17.10.2019 року ОСОБА_1 проживала разом та була на утриманні сина годувальника, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Крім того, факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Щодо встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника, ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії трудової книги №2117418 в період з 01.09.1985 року по 17.08.2019 року ОСОБА_3 працював спочатку в колгоспі «Побєда», який згодом було реорганізовано в ТОВ Агрофірма «Вікторія», а потім - ТОВ «Відродження» (а.с.4-7).

Згідно копії довідки від 02.12.2019 року №ВД000000004, ОСОБА_3 працював в ТОВ «Відродження» за цивільно-правовим договором, дохід за період з 01.07.2016 року по 30.11.2016 року склав 21325,16 грн. (утримання - 4158,41 грн., сума до виплати - 17166,75 грн.) (а.с.14).

Згідно копії довідки від 02.12.2019 року №ВД000000003, ОСОБА_3 працював в ТОВ «Відродження» з 06.06.2017 року по 19.12.2017 року на посаді підсобний робітник, дохід за період з 06.06.2017 року по 18.12.2017 року склав 73232,45 грн. (утримання - 14873,24 грн., сума до виплати - 61399,77 грн.) (а.с.14).

Згідно копії довідки від 02.12.2019 року №ВІ000000044, ОСОБА_3 працював в ТОВ «Відродження» з 06.04.2018 року по 26.12.2018 року на посаді підсобний робітник, дохід за період з 01.04.2018 року по 26.12.2018 року склав 114603,61 грн. (утримання - 22347,69 грн., сума до виплати - 92255,92 грн.) (а.с.15).

Згідно копії довідки від 02.12.2019 року №ВІ000000043, ОСОБА_3 працював в ТОВ «Відродження» з 17.04.2019 року по 17.08.2019 року на посаді підсобний робітник, дохід за період з 17.04.2019 року по 17.08.2019 року склав 52257,13 грн. (утримання - 12658,57 грн., сума до виплати - 52257,13 грн.) (а.с.15).

Згідно копії довідки про доходи №230717, виданої ОСОБА_1 , сума пенсії за період з 01.01.2018 року по 30.11.2019 року складає 42409,17 грн. (а.с.16).

Згідно копії постанови №0417/282/282/1 від 16.10.2019 року про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, потерпілий ОСОБА_3 помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2. Суму щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого призначено матері - ОСОБА_1 в сумі 3351,90 грн. (а.с.17).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 02.12.2019 року встановлено, що ОСОБА_3 до моменту смерті проживав та вів спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 , яка перебувала на його утриманні (а.с.12).

Згідно копії довідки №5876 від 17.10.2019 року ОСОБА_1 проживала разом та була на утриманні сина годувальника, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Таким чином, судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 систематично виконував обов`язок щодо утримання матері, ОСОБА_1 , оскільки її пенсія у розмірі близько 1700 грн., а згодом близько 2000 грн., була майже у три рази менша від заробітної плати сина, ОСОБА_3 . За рахунок заробітної плати ОСОБА_3 оплачувались комунальні послуги, придбавались продукти харчування, ліки та інші необхідні предмети домашнього вжитку. Вказаний факт в судовому засіданні підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, з питання призначення виплат, передбачених ч.ч.6, 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 09.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Листом Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 29.11.2019 року №16.1-07/1165 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті одноразової допомоги сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. При цьому зазначено, що Постановою Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, від 16.10.2019 року №0417/282/282/1 "Про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого" призначено суму щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 (матері потерпілого) в розмірі 3351,90 грн. з 17.08.2019 року безстроково згідно з вимогами частини 8 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 23.09.1999 № 1105 (Закон № 1105) та згідно пункту 5.1 розділу V Постанови Фонду соціального страхування України "Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат" від 19.07.2018 №11 (Постанова №11). Призначення одноразових виплат відповідно до частини 6 статті 42 Закону №1105 проводиться при наданні документу відповідно до п. 5.1 20) розділу V "Призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати, особам, які мають на це право в разі смерті потерпілого " Постанови №11 (а.с.18).

Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні у її сина, ОСОБА_3 , основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявниці допомога з боку особи, яка надавала їй утримання, тому суд повністю задовольняє вимоги заявниці.

Щодо доводів представників зацікавлених осіб про наявність спору про право в даній справі, слід зазначити, що факти, які підлягають встановленню, мають юридичне значення, тобто від них залежить виникнення майнових прав ОСОБА_1 , однак, судом не встановлено наявності спору про право.

Як визначено у ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» перелік фактів, які встановлюються судом, наведений в ЦПК України не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення.

Факт, який просить встановити ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для отримання одноразової допомоги сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Суд зауважує, що саме по собі рішення суду про встановлення зазначених фактів лише надає заявнику право на звернення до відповідних органів фонду соціального страхування щодо вирішення питання призначення їй одноразової допомоги відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», однак ніяким чином не визначає для фонду соціального страхування імперативний припис чи обов`язок в призначенні такої виплати. Питання призначення та виплати одноразових виплат вирішується окремо фондом страхування в межах його компетенції та відповідно до вимог закону, а у випадку виникнення спору - такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 293-294,315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Покровське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення (факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні померлого годувальника) - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення - факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН - НОМЕР_3 , однією сім`єю із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_4 , в період з 30 листопада 1990 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт, що має юридичне значення - факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН - НОМЕР_3 , на утриманні померлого годувальника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_4 , до моменту його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Степанова