Справа № 202/64/20
Провадження № 2/202/898/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.Ю., позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Гусакової О.Б., представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, уточнивши свої вимоги, просить встановити факт родинного зв`язку між нею та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є її бабою, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 446 від 30.08.1948 року, внесений до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 126348174, яка набула прізвище « ОСОБА_5 » відповідно до свідоцтва про одруження № НОМЕР_1 , що видане Ленінським районним відділом РАЦС Дніпропетровської області 29.04.1955 року та отримала паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області 30.05.2001 року, є дочкою ОСОБА_3 .

Крім того, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що її бабі ОСОБА_3 та матері ОСОБА_7 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 06.05.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис № 612.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , спадкоємцем майна якої згідно з заповітом від 03.06.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., є ОСОБА_6 , яка є онукою спадкодавця та дочкою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28.03.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до якого батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_10 .

13.03.2009 року ОСОБА_6 було змінено ім`я на « ОСОБА_6 », про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_4 , актовий запис № 9.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 вона звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 . На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 67/2019.

Однак державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 було відмовлено через наявність розбіжностей в імені ОСОБА_8 , зазначеного в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 від 16.04.2013 року та актовому записі про народження № 446, поновленому у 1948 році, де її ім`я зазначено як « ОСОБА_15 ». При цьому її батьками було вірно зазначено ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Крім того, відповідно до відомостей ДФС та ДМС у Дніпропетровській області, податковий номер та паспорт на ім`я ОСОБА_15 не видавався.

Ухвалами Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, відкрито провадження у справі за її позовом та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 1 квітня 2020 року витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 1 червня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 5 жовтня 2020 року витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гусакова О.Б. позов підтримали та наполягали на його задоволенні. При цьому заявили про подання доказів щодо понесених судових витрат після ухвалення судом рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив вирішити справу згідно з вимогами чинного законодавства, у подальшому в судове засідання не з`явився.

Третя особа державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1993 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 06.05.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис № 612.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_8 , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 771/00.

22 листопада 2000 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В.М. видано ОСОБА_8 як дочці спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом на іменні акції та грошові вклади з відсотками та компенсаціями.

Свідоцтво про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю частку квартири АДРЕСА_1 не видавалося.

В свою чергу ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 .

За життя ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 було змінено ім`я на « ОСОБА_6 », про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_4 , актовий запис № 9.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася її мати ОСОБА_1 (позивач по справі), на підставі її заяви була заведена спадкова справа № 67/2019.

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлової Т.Г. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з квартири АДРЕСА_1 було відмовлено у зв`язку з недоведеністю факту родинних відносин між померлою ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_3 .

За змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Аналогічні положення були закріплені у ЦК УРСР 1963 року.

Зокрема, статтею 548 ЦК України було визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК України визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як встановлено в судовому засіданні, підставою відмови нотаріусом позивачу ОСОБА_1 у видачі після смерті ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 є недоведеність факту родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_3 , оскільки в актовому записі про народження № 446, поновленому в 1948 році, зазначено не « ОСОБА_4 », а « ОСОБА_15 ».

Між тим, суд вважає, що факт родинних відносин між позивачем і вказаними особами, зокрема, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є бабкою позивача по матері - ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки він безпосередньо підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами, з яких вбачається, що згідно з посвідкою про народження НОМЕР_7 за 1948 рік ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було записано батьками дитини ОСОБА_15 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому згідно з копією свідоцтва про одруження, 17 березня 1966 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований шлюб із відміткою про поновлення шлюбу з 1926 року, прізвище дружині після цього присвоєно ОСОБА_16 . Згідно з копією свідоцтва про одруження 29 квітня 1955 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений шлюб із ОСОБА_17 та прийнято прізвище « ОСОБА_5 ». Згідно з копію свідоцтва про народження, ОСОБА_17 та ОСОБА_8 записано батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , якою у подальшому внаслідок укладення шлюбу змінено прізвище на « ОСОБА_18 ». Крім того, відповідно до розпорядження від 8 грудня 1993 року виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів ОСОБА_8 та ОСОБА_3 як членам сім`ї була передана в приватну власність у порядку приватизації квартира АДРЕСА_1 . В листопаді 2000 року ОСОБА_8 до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини, в якій вона прямо зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_3 . В довідці про склад родини, наданій нотаріусу, також зазначено, що ОСОБА_8 проживала разом із матір`ю ОСОБА_3 . 22 листопада 2000 року ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Тобто під час оформлення спадщини сумнівів щодо наявності родинного зв`язку між вказаними особами у нотаріуса не виникало. Даних про оспорювання чи визнання недійсним зазначеного свідоцтва в наданих суду матеріалах спадкової справи немає. Більш того, за даними Головного управління ДФС України в Дніпропетровській області в інформаційних системах ДФС України « ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » не ідентифіковано. За відомостями ГУДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортом громадянина України не документувалася.

Враховуючи наведене, суд вважає, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів переконливо доводить наявність родинного зв`язку між ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (позивачем).

Приймаючи до уваги, що юридичні факти суд встановлює відносно особи, яка звернулася до суду, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є бабкою ОСОБА_1 по матері - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки встановлення зазначеного факту має для позивача юридичне значення - оформлення спадкових прав.

Поряд із цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що не суперечить практиці Верховного Суду, судам було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

У статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Разом із тим, позивачем не доведено наявність у неї перешкод для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру.

Суд враховує, що підставою відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , стало недоведення родинного зв`язку між померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

Таким чином, у зв`язку із встановленням у судовому порядку факту родинних відносин між позивачем і вказаними особами, позивач не позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

Отже, позивачем не доведена неможливість оформлення її спадкових прав у нотаріальному порядку з урахуванням встановленого судом юридичного факту, а також виявленого під час судового розгляду справи вже наявного факту прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_3 , який залишився поза увагою нотаріуса.

Відтак, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у судовому порядку.

Виходячи з наведеного, в задоволенні позову ОСОБА_1 у частині визнання за нею права власності на спадкове майно слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є бабкою ОСОБА_1 по матері - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Дніпровська міська рада, , місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75.

Третя особа: державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна, місце здійснення діяльності: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 8.

Суддя Н.Ю. Марченко