УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Володимир-Волинський

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2020 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби про зняття арешту з майна.

Позов мотивований тим, що відповідачем у виконавчому провадженні № 62306730, яке здійснюється на підставі виконавчого листа № 154/917/15-ц від 05 лютого 2019 року проводиться примусове стягнення із боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості на загальну суму 3926,71 доларів США та 3651, 20 гривень.

На підставі постанови державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби від 11 червня 2020 року про арешт коштів боржника у даному виконавчому провадженні були арештовані кошти на рахунку відкритому у АТ КБ «Приватбанк»» № НОМЕР_1 , що належать позивачу у межах суми стягнення.

На переконання позивача накладений арешт на кошти не дає їй можливості розпоряджатися ними, а відтак за відсутності претензій стягувача до неї, просить суд у позовному провадженні скасувати постанову про арешт коштів боржника як незаконну.

Однак, вказана вище позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З наведених доводів позивача вбачається, що вона є боржником у виконавчому провадженні № 62306730 та під час здійснення виконавчих дій з примусового виконання державним виконавцем було накладено арешти на належні їй грошові кошти.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Згідно з положенням ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Отже, з позовом про зняття арешту з майна має право звернутись особа, яка на законній підставі володіє ним, а відповідачем має бути вказано боржника згідно виконавчого документу. Разом з тим, проаналізувавши матеріали позовної заяви вбачається, що позивачем є особа боржник за виконавчим листом.

Також п.5 вказаної Постанови передбачено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Разом із тим, як вбачається з позовної заяви позивач, яка є стороною (боржником) у виконавчому провадженні звернулась до суду з позовом про скасування арешту коштів боржника, власником яких є також вона, а не інша особа, тобто між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, а стосується лише дій органів державної виконавчої служби у виконавчому провадженні.

Цивільним процесуальним законодавством не передбачено звернення до суду з позовом до відділу ДВС з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Розділом VII ЦПК України передбачено можливість звернення до суду зі скаргою у разі, якщо учасники виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, діючим законодавством України визначено порядок оскарження дій державного виконавця стосовно відкриття провадження та арешту коштів.

Згідно із п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням характеру наведених вище правовідносин, суд вважає, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити, оскільки заявлені вимоги позивачів підлягають розгляду в порядку, визначеному Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

На підставі викладеного та керуючись п.1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»,п.п. 1, 2, 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, ст.ст. 186, 260, 352, 353, 447-453 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби про зняття арешту з майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право оскаржити дії державного виконавця до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції відповідно до розділу VІІ ЦПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер