Єдиний унікальний номер справи 183/2406/20
Провадження № 2/183/2493/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2020 року позивач звернувся із вищезазначеним позовом, в обґрунтування посилається на те, що 23 вересня 2018 року з вини відповідача, який керував автомобілем "Subaru", р/н НОМЕР_1 , скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль "Daewoo", д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який перебуває у власності ОСОБА_3 внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані збитки, постраждалих немає. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Дані з Єдиної центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України не містять відомостей про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілий своєчасно звернувся на його адресу із повідомленням про настання ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, вартість збитків з урахування становила 19 929,36 грн. без ПДВ.

У зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем виплачено відшкодування потерпілій стороні, у зв`язку з чим право регресної вимоги виникло на суму 21 392,36 грн., виходячи із наступного розрахунку: 19 929,36 грн. розміру шкоди та 750,00 грн. витрат на збір документів та визначення розміру шкоди. Позивач звернувся до відповідача із проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була, що змусило позивача звернутися із позовом до суду. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 05 червня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 48-49).

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 67).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин.

Судом установлено, що 23 вересня 2018 року о 20 годині 20 хвилин на перехресті вул. Котовського та вул. Шевченко в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідач ОСОБА_1 , керуючи іноземним транспортним засобом "SUBARU LEGASY (ecomatic)", номерний знак НОМЕР_3 , а саме при виконанні обгону не впевнився в безпечності свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Daewoo Matiz", д/н НОМЕР_2 , який рухався попутно і повертав ліворуч на вул. Котовського під керуванням ОСОБА_2 , який знаходиться у власності ОСОБА_3 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинені збитки, після чого ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Постановою Новомосковського місьрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 8).

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до звіту № 137/18 про визначення вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин транспортного засобу "Daewoo Matiz", д/н НОМЕР_2 від 01 грудня 2018 року, з урахування ПДВ складає 20 678,11 грн. (а.с. 14, 15-28).

Водій пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 подала позивачеві повідомлення про настання страхового випадку та 21 грудня 2018 року власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 подала позивачеві заяву про виплату грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем в порядку ст. 35, пп. а) ст.41.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с. 9-10, 11).

На підставі довідки № 1 від 18 лютого 2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, Наказу заступника генерального директора МТСБУ № 2040 від 01 березня 2019 року, позивачем виплачено відшкодування ОСОБА_5 у розмірі 19 929,36 грн., що також підтверджується платіжним дорученням № 935619 від 01 березня 2019 року (а.с. 32, 32 зворот, 33).

08 січня 2020 року позивач звертався до відповідача із вимогою добровільно компенсувати завдані збитки (а.с. 34). Доказів сплати виплаченої суми страхового відшкодування відповідачем суду не надано.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пп. а) п.41. 1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно із ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.

Згідно із підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право вимагати в порядку регресу з власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Внаслідок викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та наявні всі підстави для задоволення позову із стягненням на користь позивача з відповідача суми в розмірі 19 929,36 грн., виплаченого страхового відшкодування.

Згідно з п. 40.3 ст. 40 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Згідно з платіжним дорученням № 658964 від 25 січня 2019 року Моторним (транспортним) страховим бюро України оплачено ТОВ "СОС Сервіс" суму в розмірі 1 463 гривні за послуги "аваркома (експерта)" (а.с. 33).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 750,00 гривень, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування додаткових витрат, які понесені у зв`язку із встановленням розміру збитків та збору документів, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховою (регламентною) виплатою (страховим відшкодуванням), а спрямовані на визначення розміру збитків. Вказані витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, у зв`язку з чим, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму у розмірі 19 929,36 грн. виплаченого страхового відшкодування, а також судові витрати у розмірі 2 102,00 грн., а всього 22 031,36 грн. (двадцять дві тисячі тридцять одна гривня 36 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

- позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 02000, м. Київ, Русанівський бульвар, 8;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено і підписано 06 жовтня 2020 року.

Суддя Г.Є. Майна