ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1609/5027/12 Номер провадження 22-ц/814/306/20Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтава-Банк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2019 року, прийнятого під головуванням судді Турченко Т.В. в м. Полтава, із складанням повного тексту рішення 03.12.2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору,стягнення боргу по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк» звернулося до суду з вказаним позовом. Зазначало, що між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7 від 27 лютого 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано споживчий кредит у сумі 8 000 грн. строком на 36 місяців з 27 лютого 2008 року по 27 лютого 2011 року зі сплатою 17% процентів річних на умовах, визначених цим договором, та зі сплатою 0,99% процентів щомісячно (від початкової суми наданого кредиту), згідно тарифів банку. В забезпечення своєчасного та повного повернення кредиту згідно кредитного договору №7 від 27 лютого 2008 року Акціонерним банком «Полтава-банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №7 від 27 лютого 2008 року,згідно якого ОСОБА_2 зобов`язалася при невиконанні позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед АБ «Полтава-банк» в термін та на умовах, визначених кредитним договором погасити кредитну заборгованість в сумі 8 000 грн., нараховані відсотки за користування кредитом, нараховані щомісячні комісії, суму пені, штрафу та збитків, що витікають з цього договору.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором перед банком не виконала, у зв`язку з чим банк просив розірвати кредитний договір № 7 від 27.02.2008 року про надання споживчого кредиту та стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у розмірі 60 277,36 грн., яка складається з 6230 грн. - суми боргу по тілу кредиту, 3740, 92 грн. - прострочених відсотків, 3395,68 грн. комісії, 46910,76 грн. пені. та понесені судові витрати в розмірі 602,77 грн.

22 липня 2019 року АТ «Полтавабанк» зверувся до суду про зменшення позовних вимог, та просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у розмірі 40329,45 грн. з врахуванням сплачених останніми коштів - у розмірі 19948,91 грн., стягнутих заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 03.08.2012 року.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення боргу по кредитному договору відмовлено.

Рішення оскаржило АТ «Полтава-Банк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 лютого 2008 року між Полтавським акціонерним банком «Полтава-банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. строком на 36 місяців з 27 лютого 2008 року по 27 лютого 2011 року з оплатою 17 процентів річних на умовах, визначених цим Договором, та зі сплатою 0,99% процентів щомісячно (від початкової суми наданого кредиту), винагороди в доходи банку, згідно графіків банку.

В забезпечення повернення кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором №7 від 27 лютого 2008 року, між Акціонерним банком «Полтава-банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №7 від 27 лютого 2008 року.

Згідно договору поруки ОСОБА_2 зобов`язалася при невиконанні позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед АБ «Полтава-банк» в термін та на умовах, визначених кредитним договором №7 від 27.02.2008 року погасити кредитну заборгованість в сумі 8 000 грн., нараховані відсотки за користування кредитом з розрахунку 17% процентів річних, нараховані щомісячні комісії з розрахунку 0,99% процентів щомісячних, суму пені, штрафу та збитків, що витікають з кредитного договору №7 від 27.02.2008 року, шляхом списання суми заборгованості зі свого розрахункового рахунку або внесенням готівки до каси банку.

За розрахунками банку станом на 29 травня 2012р. у відповідачів виникла заборгованості в сумі 60 277 грн. 36 коп., з яких сума боргу по тілу кредиту 6 230 грн., прострочені відсотки 3 740 грн. 92 коп., комісія 3 395 грн. 68 коп., пеня 46 910 грн. 76 коп.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 03.08.2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» задоволено.

Розірвано кредитний договір №7 від 27.02.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Полтава-банк» та ОСОБА_1

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором №7 від 27.02.2008 року у розмірі 60 277 грн. 36 коп., 602 грн. 77 коп. судових витрат, а всього 60 880 грн. 13 коп. ( т.1, а.с.40).

На виконання заочного рішення Київського районного суду м.Полтави від 03.08.2012 року районним судом були видані 24 жовтня 2012 року два виконавчих листи та Київським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з виконання заочного рішення Київського районного суду м.Полтави від 03.08.2012 року.

20 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 09.07.2019 року заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 03.08.2012 року було скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд своє рішення мотивував тим, що відповідачами були виконані вимоги кредитного договору №7 від 27.02.2008 року та сплачено заборгованість по тілу кредиту в сумі 6 230 грн., прострочені відсотки в сумі 3 740 грн. 92 коп., комісію в сумі 3 395 грн. 68 коп., частково сплачено пеню в сумі 15 527 грн. 90 коп., а тому, беручи до уваги положення ч. 3 статті 551 ЦК України, прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

По справі встановлено, що 27 лютого 2008 року між Полтавським акціонерним банком «Полтава-банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7 за яким позичальник отримав кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 36 місяців з 27 лютого 2008 року по 27 лютого 2011 року з оплатою 17 процентів річних на умовах, визначених цим Договором, та зі сплатою 0,99% процентів щомісячно (від початкової суми наданого кредиту), винагороди в доходи банку, згідно графіків банку.

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 27 лютого 2008 року, між Акціонерним банком «Полтава-банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, процентів і неустойки.

Зменшивши у липні 2019р. позовні вимоги, АТ «Полтава-Банк» просив стягнути з відповідачів заборгованість в загальному розмірі 40329,45 грн., яка складається з 40329,45 грн. нарахованої пені та 602,77 грн. судових витрат. При цьому позивач не заперечував надходження коштів в розмірі 19948,91 грн. для погашення заборгованості в ході виконання рішення( т.1, а.с. 36-37).

Даючи оцінку вказаним вимогам банку щодо стягнення пені, колегія суддів виходить з того, що кінцевим строком дії кредитного договору є 27 лютого 2011 року ( т.1,а.с.11).

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, вимог, які грнтуються на положеннях ст. 625 ЦК України АТ «Полтава-Банк» не заявлено.

Отже, відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтава-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.Ю. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 24.01.2020 р.