Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 листопада 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явила у Подільському районному суді міста Києва позов до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП у загальному розмірі 394157 грн. 24 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.01.2019 року, о 14 год. 00 хв., відбулось ДТП за участю автомобіля ГАЗ 33023 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 (керував автомобілем - ОСОБА_3 )

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року винним у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано відповідача, та притягнуто його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

Внаслідок ДТП позивачеві було заподіяно майнову шкоду у розмірі 392657 грн. 24 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 було застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», з лімітом за заподіяння майнової шкоди - 100000 грн. 00 коп., шкоди життю та здоров`ю - 200000 грн. 00 коп.

ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було відшкодовано позивачеві 100000 грн. 00 коп. страхового відшкодування за шкоди заподіяну майну позивача.

Відтак, невідшкодованою залишилась грошова сума 292657 грн. 24 коп.

За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди у розмірі 292657 грн. 24 коп., відшкодування моральної шкоди, яку позивачем оцінено у розмірі 100000 грн. 00 коп., а також витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1500 грн. 00 коп.

В судове засіданні позивач не з`явилась. До суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 24.11.20 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що 18.01.2019 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33023» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі проїзної частини вулиці Газопровідної зі сторони вулиці Стеценка в напрямку проспекту Правди в місті Києві. В цей же час в зустрічному для ОСОБА_2 напрямку, в крайній правій смузі, рухався автомобіль «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проїжджаючи ділянку проїзної частини приблизно навпроти будинку №1 по вулиці Газопровідній, ОСОБА_2 будучи неуважним до дорожньої обстановки, відволікся від керування автомобілем, здійснив виїзд на зустрічну смугу, в результаті чого порушив Правила дорожнього руху України.

В результаті даної ДТП водію автомобіля «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року винним у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано відповідача, та притягнуто його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником автомобіля «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_1 .

Згідно зі Звітом № 94/03/19 від 21.03.2019 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_3 складає 392657 грн. 24 коп.

Вартість проведеної експертизи становить 1500 грн. 00 коп., згідно Квитанції № 02/03 від 18.03.2019 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 було застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», з лімітом за заподіяння майнової шкоди - 100000 грн. 00 коп., шкоди життю та здоров`ю - 200000 грн. 00 коп.

ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було відшкодовано позивачеві 100000 грн. 00 коп. страхового відшкодування за шкоди заподіяну майну позивача.

Відтак, невідшкодованою залишилась грошова сума 292657 грн. 24 коп.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року.

Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, позивач просить суд стягнути на його користь, суму майнової шкоди, саме з особи винної у її завданні.

У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, суд вважає, що докази надані позивачем є достатніми, позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню щодо стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 292657 грн. 24 коп.

Окрім того, позивач просить суд також стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. 00 коп.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 50000,00 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

За таких обставин суд вбачає доведеними позовні вимоги та приходить до висновку про їхнє часткове задоволення.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1015 грн. 00 коп. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 292657 грн. 24 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1500 грн. 00 коп., що разом складає 344157 грн. 24 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ) сплачений судовий збір у розмірі 1015 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко