ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/133/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1665/19 Категорія: на ухвалу Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Колегія суддів Черкаського апеляційного суду в складі суддів:

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.., Сіренка Ю.В.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Державне агентство резерву України;

третя особа - Державне підприємство «Златодар»;

особа, що подала апеляційну скаргу - Державне агентство резерву України;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2019 року ухваленої у складі судді Скляренко В.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України, третя особа: Державне підприємство «Златодар» про стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного агентства резерву України, третя особа: Державне підприємство «Златодар» про стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення про поновлення на роботі. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2019 року позов задоволено. Стягнуто із Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 29 листопада 2017 року по 15 липня 2019 року включно в розмірі 147124,68 грн.

23 вересня 2019 року Державне агентство резерву Українизвернулось до суду із заявою про роз`яснення рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2019 року, в якій просили роз`яснити рішення суду в частині сплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення, оскільки на даний час у штатному розписі підприємства відсутня відповідна посада, а тому відбудеться неправомірне стягнення заборгованості щодо заробітної плати.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2019 року в задоволенні заяви про роз`яснення рішення відмовлено.

Ухвала обґрунтована тим, що рішення є зрозумілим і таким, що не припускає іншого тлумачення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Державне агентство резерву Україниподало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2019 рокута прийняти нове рішення щодо задоволення заяви про роз`яснення рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що з генеральним директором ДП «Златодар» ОСОБА_1 було укладено контракт, на сьогодні строк дії контракту є таким, що закінчився. Тому після закінчення строку дії контракту трудові відносини сторін припиняються, а тому відсутні підстави вважати період з 29 листопада 2017 року по 15 липня 2019 року вимушеним прогулом і відсутні підстави для стягнення середнього заробітку.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Згідно із положеннями частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Резолютивна частина ухваленого у даній справі рішення суду є зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення, в ній чітко визначено розмір коштів що підлягають стягненню з відповідача та порядок їх стягнення. В мотивувальній частині рішення чітко встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини та вказано, чому суд прийшов до відповідного висновку.

Крім того ЦПК України не передбачає покладення на суд виконання рішення, оскільки такі функції покладені на ДВС який діє відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Також слід зазначити, що оскільки Державне агентство резерву України не згідне з прийнятим судовим рішення то законом передбачено порядок оскарження судових рішень.

Враховуючи наведене, місцевий суд прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення рішення.

Доводи наведені в обґрунтуванні апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть бути підставами для скасування ухвали, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України- залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України, третя особа: Державне підприємство «Златодар» про стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення про поновлення на роботі- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених в статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова

Ю.В. Сіренко

Повний текст постанови складено 15 січня 2020 року.