Справа № 462/3918/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

14 грудня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Фіс В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визначення суми судових витрат, понесених стороною по справі та стягнення суми понесених судових витрат за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

02.12.2020 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувсь в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якій просить стягнути з відповідачки судові витрати, понесені позивачем у розмірі 5531,60 грн., покликаючись на те, що у провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває цивільна справа №462/3918/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.133, 137 ЦПК України ним надано до даної заяви розрахунок суми судових витрат стороною позивача та письмові докази на підтвердження таких судових витрат, пов`язаних з розглядом в суді даної справи. За цих обставин просить суд заяву задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 подав до суду заперечення на заяву про винесення додаткового рішення, в якому просить відмовити у задоволенні заяви за безпідставністю.

В судове засідання учасники справи не з"явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно приписів ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Судом встановлено, що 03.07.2020 позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, сплативши за подачу такого 840,80 грн. судового збору

Рішенням Залізничного районного суду від 30.11.2020 у справі №462/3918/20 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , укладений 05.06.2004 у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 898. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Таким чином, рішенням суду від 30.11.2020 було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення з відповідачки судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, а тому заява в цій частині не підлягає задоволенню.

У відповідності п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу ч. 1 та ч. 3 ст. 134 цього Кодексу, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З заяви представника позивача від 02.12.2020 вбачається, що на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4690,80 грн. по даній справі, надано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги та представлення інтересів в цивільній справі від 03.08.2020 № 01/2020-ц; протоколу погодження розміру та умов оплати гонорару, що є додатком №1 до договору від 03.08.2020 №01/2020; акту здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) відповідно до договору про надання юридичних послуг від 30.11.2020 №01/2020-ц та штрихові коди поштових відправлень від 05.08.2020, 18.08.2020 та 30.11.2020.

Однак, як встановлено судом, позивач звернувся до суду з даним позовом 03.07.2020, тобто ще за місяць до укладення між ним та адвокатом договору про надання правової допомоги та представлення інтересів в цивільній справі від 03.08.2020 №01/2020-ц.

Крім цього, в розрахунку послуг вказано, що вартість участі адвоката в судовому засіданні становить 800,00 грн., однак як вбачається з матеріалів справи та рішення суду від 30.11.2020, представник позивача був відсутній в даному судовому засіданні як і будь-яких інших судових засіданнях.

Також, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача не надав суду належних доказів, що свідчать про оплату позивачем гонорару адвоката та інших витрат, зокрема, відправлення поштової кореспонденції, пов`язаної із наданням правової допомоги в даній справі, оформлені у встановленому законом порядку, зокрема, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документа, касових чеків.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що належних та допустимих доказів, яких би в сукупності було достатньо для підтвердження витрат на правничу допомогу не надано, а тому вимоги представника позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визначення суми судових витрат, понесених стороною по справі та стягнення суми понесених судових витрат у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовити повністю.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення протягом 30 днів з дня його складення може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова.

Суддя: