РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі Ющук О.С.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 569/14246/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала і просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2011 року по справі № 2-2976/11 із ОСОБА_4 на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частини його заробітку щомісячно до 1/6 частини його заробітку щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після рішення суду про стягнення аліментів, ним зареєстровано новий шлюб, від якого у нього народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, на його утриманні перебуває вітчим, ОСОБА_7 , який є інвалідом першої групи. На час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів у 2011 році, в нього не було на утриманні інших утриманців, крім сина , ОСОБА_5 .

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов ОСОБА_4 не визнали і просять суд в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю.

На заперечення позовних вимог відповідач надала суду відзив, в якому вказала, що в даному випадку зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини. Доводи позивача в частині того, що в нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина від наступного шлюбу та вітчим, який є інвалідом першої групи не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Факт наявності іншої дитини, на утримання якої він сплачує додаткові кошти або наявність хворих батьків не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. Щодо утримання позивачем свого вітчима, який є інвалідом першої групи, то зазначає, що останнім не надано суду доказів щодо витрат, які він несе та які є необхідними, у зв`язку з таким доглядом і до того ж інвалідам призначається щомісячна компенсаційна виплата. Окрім зміни свого сімейного стану позивач не наводить жодних відомостей щодо рівня доходів сім`ї (розміру заробітної плати його дружини, тощо), які би вказували на те, що раніше визначений судом розмір аліментів є обтяжливим для позивача та призводить до скрутного матеріального становища його теперішньої сім`ї. Звертає суду увагу на те, що позивач заборгував перед нею зі сплати аліментів у розмірі 120897,86 грн.

Тому, зменшення розміру аліментів неможливо визнати законним та справедливим.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2011 року по справі № 2-2976/11 із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Від другого шлюбу у ОСОБА_4 народився син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітній син перебуває на його утриманні.

Дружина ОСОБА_8 відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків в середньому отримує 12 000,00 грн.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, має враховувати матеріальне становище платника аліментів.

На думку суду, лише реальне встановлення величини доходів платника аліментів може бути підставою для об`єктивного визначення розміру аліментів, які необхідно та доцільно стягувати з нього і які він спроможний сплачувати.

З оглянутої в судовому засіданні довідки № 170 від 08.10.2019 року вбачається, що позивач не працює та знаходиться на обліку в міськсоцзахист, оскільки доглядає інваліда першої групи, що стверджується довідкою № 6372 від 08.10.2019 року та отримує допомогу компенсаційну виплату, що на переконання суду ставить позивача в скрутне матеріальне становище.

Згідно з розрахунком державного виконавця від 12.08.2019 року станом на 01.08.2019 року сукупний розмір заборгованості позивача перед відповідачем становить 120897,86 грн.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що погашення цієї заборгованості є для позивача непосильним тягарем, оскільки він офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки та не має постійного заробітку, а заробітна плата його дружини є недостатньою для утримання дітей позивача.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що позивач не прцює, оскільки здійснює догляд за своїм вітчимом, який є інвалідом першої групи та потребує постійного догляду.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, однією із підстав зміни розміру аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, що може бути пов`язано зі змінами у роботі, а саме: працевлаштуванням чи звільненням з роботи, зміною місця роботи, його сімейного стану (одруження, народження інших дітей), збільшенням чи зменшенням заробітку (доходу) тощо.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 на час ухвалення рішення Рівненського міського суду від 19 квітня 2011 року працював неофіційно та на даний час матеріалами справи підтверджується, зокрема довідкою № 170 від 08.10.2019 року управління праці та соціального захисту та поясненням свідків, що ОСОБА_4 не працює, оскільки постійно здійснює догляд за інвалідом першої групи.

Доводи відповідача, що ОСОБА_4 на даний час неофіційно працює, жодними належними доказами не підтверджено.

Крім того, відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що на даний час ОСОБА_4 не працює, оскільки здійснює постійний догляд за інвалідом першої групи, який потребує його утримання та лікування, а також враховуючи те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт погіршення матеріального становища ОСОБА_4 порівняно з тим, яке було у нього на час ухвалення рішення суду від 19 квітня 2011 року по справі № 2-2976/2011, приймаючи до уваги також зміну сімейного стану ( народження другої дитини ОСОБА_6 , 2012 року народження), суд приходить до висновку, що стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) не відповідає його матеріальному становищу та вважає необхідним зменшити розмір аліментів з 1/3 частини його заробітку щомісячно до 1/4 частини його заробітку, щомісячно.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Оскільки судом встановлено наявність рішення суду про стягнення аліментів у цивільній справі № 2-2976/11, то за зазначеним виконавчим документом слід припинити виконання. В разі наявності заборгованості за вказаним виконавчим документом, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2011 року по справі № 2-2976/2011 із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Рівне Рівненської області, на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з задоволенням позову про зміну розміру аліментів, припинити з дня набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2011 року по справі № 2-2976/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В разі наявності заборгованості за вказаним рішенням суду по справі № 2-2976/2011, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н.Г.Кучина