н/п 6/490/219/2020 Справа № 2-2-80/10
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 р. Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач Миколаївська міська рада -

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2020 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про визнання виконавчого листа № 2-80/2010 , виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 26 квітня 2016 року , яким зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинного збудований нерухомий об`єкт, що розташований на території Обслуговуючого кооперативу "Бугський" по дорозі № 4 навпроти боксів АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за власні кошти - таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 14 жовтня 2010 року Центральним районним судом м.Миколаєва було ухвалено рішення, яким задоволено позов Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва. Зобовязано його знести самочинно зведений нерухомий обєкт розташованого на території Ослуговуючого кооперативу «Бугський» по дорозі №4 навпроти боксів №2 та АДРЕСА_3 , за адресою АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 - за власні кошти.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. і витрати на інформаційно технічне забезпечення в сумі 30,00 грн.

В подальшому ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2016 року було виправлено описку у виконавчому листі, який до цього був виданий 15 серпня 2012 року, та поновлено Миколаївській міській раді пропущений строк для пред`явлення даного документу до виконання .

26 квітня 2016 року Центральним районним судом м.Миколаєва було видано виконавчий лист по даній справі .

05 липня 2016 року Центральним ВДВС було відкрито виконавче провадження за № 51560047 , постановою державного виконавця від 26 лютого 2020 року ВП № 51560047 було закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" та скеровано повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушеня.

Заявник вказує, що самочинно збудованого об`єкту нерухомого майна, який зазначено у виконавчому листі по справі № 2-80/10 на території обслуговуючого кооперативу "Зорі над Бугом" ( правонаступник ОК "Бугський") за адресою вул.Північна,1 по дорозі № 4 навпроти боксів №2 та № 4 не значиться. Відповідно до сертифікату відповідності державним будівельним нормамам , стандартам та правилам за № МК 000507 від 05 січн 2011 року інспекція ДАБК у Миколаївській області засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта двоповерхового , загальною площею 40,4 кв.м., відповідно до технічного паспорту КП ММБТІ 13.10.2007 року забудовником об`єкту занчиться ОСОБА_1 . На теперішній час згідно діючих законодавчих норм у галузі будівництва, зазначений садовий будинко, загальною площею 40,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 розмірами по зовнішній межі 5,35 на 5,6 м на земельній ділянці по дорозі № АДРЕСА_3 , загальною площею 70 кв.м., підлягає будівельній амністії та подальшій державній реєстрації як дачний будинок, а в подальшому як житловий , оскільки повною мірою відповідає встановленим будівельним нормам та стандартам.

Оскільки припинилося зобов`язання внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження - вважає, що таке є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В липні 2020 року представник заявника адвокатка мотельчук Ю.І, надала суду додаткові письмові пояснення по суті заяви, до яких додала технічний паспорт на садовий будинок , АДРЕСА_6 , будинко № АДРЕСА_7 станом на 03.04.2020 року , площею 40,4 кв.м., двоповерховий, забудови 2007 року , забудовник ОСОБА_1 . Також Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , згідно якого 08 квітня 2020 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.04.2020 реєстратор ОСОБА_2 Д.О.,Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, зарежстрував право власності за ОСОБА_1 на садовий будинок , загальною площею 40,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 . Зазначає, що оскільки згіднео спірного виконавчого листа ОСОБА_1 зобов`язано знести об`єкт самочинного ббудівництва , то виконати зобов`язання не є можливим за відсутністю об`єкта самочинного будівництва.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися. Суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 432 ЦПК України, вважає за можливим проводити розгляд заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за відсутності учасників судового розгляду, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2010 року Центральним районним судом м.Миколаєва було ухвалено рішення, яким відмовлено у задволенні позову ОСОБА_3 ,. ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва. Задоволено позов Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва. Зобовязано ОСОБА_1 знести самочинно зведений нерухомий обєкт розташованого на території Ослуговуючого кооперативу «Бугський» по дорозі №4 навпроти боксів №2 та АДРЕСА_3 , за адресою: АДРЕСА_5 - за власні кошти.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2011 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 02 липня 2012 року за поданням начальника Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ видано дублікат виконавчого листа № ц-12-80, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, яким зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинного збудований нерухомий об`єкт, що розташований на території Обслуговуючого кооперативу "Бугський" по дорозі № 4 навпроти боксів № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за власні кошти.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2016 року виправлено описку у виконавчому листі, виданому 17.11.2015 року у справі № 2-80/2010 та поновлено Миколаївській міській раді пропущений строк для пред`явлення виконачого документу до виконання з приводу примусового виконання рішення суду.

Постановою ст.державного виконавця Центрального ВДВС від 05.07.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 5160047 за вказаним виконавчим листом № 2-80/2010 , виданим центральним районним судом м.Миколаєва 26.04.2016 , яким зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинного збудований нерухомий об`єкт, що розташований на території Обслуговуючого кооперативу "Бугський" по дорозі № 4 навпроти боксів № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за власні кошти.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26 лютого 2020 року закінчено виконавче провадження № 51560047 на підставі п.11 ч.1 ст. 39 , ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження"". Рішення суду не може бути виконано без участі боржника, до органу досудового розслідування направлено повідоммлення про вичнення боржником кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За нормою ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, однією із підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є добровільне виконання обов`язку боржника перед стягувачем (на яке і посилається заявник), яке здійснене поза межами виконавчого провадження, або неможливістю виконання.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині четвертій статті 369 ЦПК України, на яку посилались заявники у даній справі.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Такі висновки викладені в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що рішення про стягнення боргу з заявників набрало законної сили 27.01.2011 року, і повинно було виконуватися боржником у встановленому законом пордку та строки, проте заявник не надав суду доказів неможливості виконання покладеного на нього рішенням сууд обов1язку протягом 9 років.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обов`язковість рішень суду як засада судочинства конкретизується у процесуальному законодавстві і пов`язується з набранням рішеннями законної сили. Стаття 18 ЦПК передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Обов`язковість судових рішень, таким чином, є передумовою їх здійсненності, яка виявляється у примусовому характері рішень, можливості їх примусового виконання. Відповідно до ст. 382 КК невиконання судового рішення є самостійним складом злочину.

Судове рішення, яке набрало законної сили, крім обов`язковості та здійсненності, має й інші правові властивості: незмінність, неспростовність, виключність, преюдиціальність. Тому обов`язковість судових рішень є наслідком законної сили судових актів і передумовою їх виконавчої сили.

Ефективний судовий механізм захисту неможливий без процедур примусової реалізації рішень суду. Як вже зазначалося, при характеристиці структури цивільного судочинства та системи його проваджень ЄСПЛ вважає, що в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод виконання судового рішення має розглядатися як складова судового розгляду, оскільки невиконання рішення суду позбавляють положення п. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу. Так, у справі Шмалько проти України Європейський суд наголосив, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити ст. 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Невиконання судових рішень кваліфікується ЄСПЛ не лише як порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції, але і як порушення інших конвенційних прав. У справі ОСОБА_5 проти України Суд визнав порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 та ст. 1 протоколу № 1 Конвенції. Він зазначив, що рішення українського суду залишалось невиконаним через відсутність бюджетних коштів та законодавчих заходів. Суд констатував, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення протягом чотирьох років, крім порушення ст. 6, становить втручання у його право на мирне володіння майном у розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Як наслідок заявникові було присуджено 2 ООО євро на відшкодування немайнової шкоди та 33 євро на відшкодування витрат.

Обов`язковість судових рішень, крім їх здійсненності, як принцип цивільного судочинства означає також неможливість заборон щодо виконання тих, що набрали законної сили, судових рішень на підставі законодавчих або адміністративних приписів.

Суд не може взяти до уваги заперечення заявника щодо неможливості виконання рішення суду, адже реєстрація права власності на спірний об`єкт на підставі технічного паспорту та довідки СВ "Зорі над Бугом" щодо належності боржникові земельної ділянки , не спростовує висновків суду щодо обов`язку ОСОБА_1 , адже як вбачається з матеріалів цивільної справи та змісту судових рішень судом при ухваленні рішення вже було враховано і технічний паспорт на цей об`єкт, і відомості СТ "Бугський" щодо належності цієї земельної ділянки відповідачеві.

За такого, заявником не наведено підстав та не надано доказів про те, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин, на підставі яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відтак, судом встановлено, що оспорюваний виконавчий лист був виданий на виконання рішення суду, не встановлено і відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою. Рішення набрало законної сили , а тому правових підстав для визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню , немає.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або отримання копії учасниками справи. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 липня 2020 року.

СУДДЯ Гуденко О.А.