_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1107/20
УХВАЛА

13.07.2020 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника відповідачів адвоката Тищенко В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 20 вересня 2017 року відкрите загальне позовне провадження по справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту та зобов`язання вчинити дії. Справу не вирішено по суті у зв`язку з збиранням доказів, в тому числі і призначенням і виконанням судової земельно-технічної експертизи, чисельними неявками сторін (їх представників) в судові засідання.

На стадії підготовчого засідання суд отримав відзив відповідачів на позов з відповідними письмовими доказами. Надалі суд розглянув клопотання і заяви сторін щодо відводу головуючому судді Калашніковій О.І., витребування доказів, залучення у якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , виклик свідків, призначення судової земельно-технічної експертизи.

Позивач просила суд ухвалити рішення, яким встановити постійний безоплатний земельний сервітут на ділянці №98-е (власником якої є ОСОБА_2 ) і на ділянці 98-д (власником якої є ОСОБА_3 ) по АДРЕСА_1 . Довга в інтересах ОСОБА_1 на право постійного проходу та проїзду транспортними засобами шириною території 3 м і довжиною 10 м і 14 м.

Відповідачі позов не визнали і доводили, що технічна можливість для встановлення сервітуту відсутня, тому як на території, яку просить позивач відвести під сервітуту, існують будівлі і споруди, які належать відповідача на праві власності.

Ухвалу суду від 14 травня 2018 року про призначення експертизи сторона відповідачів оскаржила в апеляційному порядку. Постановою апеляційного суду від 16.08.2018 року ухвалу суду залишено без змін, після повернення справи з апеляційного суду , судова ухвала про призначення експертизи була направлена для виконання судовому експертові. На період виконання експертизи провадження по справі зупинялось. Експертний висновок було виготовлено після виконання клопотання експертом про надання додаткових документів.

Ухвалою суду від 06.05.2019 року провадження по справі було відновлено і справу призначено до розгляду в судовому засіданні по суті.

Під час судового розгляду справи суд вислухав пояснення сторін (їх представників), свідків, судового експерта, долучив до матеріалів справи письмові пояснення сторін з додатковими письмовими доказами.

Відповідачі, не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , також стверджували в судовому засіданні, що на земельні ділянки ОСОБА_1 існує безперешкодний прохід з вулиці Довга між ділянки №98-з і №98-і, тому встановлювати сервітут на їхніх ділянках немає зиску. Після чого, 27.01.2020 року і 02.03.2020 року позивач надав до суду заяви про уточнення своїх вимог ( в частині оплатності і безоплатності сервітут). Суд прийняв заяви про уточнення позову і по справі оголосив перерву за клопотанням представника позивача, який стверджував, що іншій прохід на земельні ділянки ОСОБА_1 відсутній і на обґрунтування своїх доводів зобов`язався надати додаткові письмові докази, стверджуючи, що не встиг їх отримати до судового засідання.

Починаючи з 27 березня 2020 року сторона позивача до суду не з`являється, надає заяви про відкладення розгляду справи, посилаючись на карантин, запроваджений в державі Постановою КМУ №211 від 11.03.2020 року.

Представник відповідачів вважає, що сторона позивача умисно затягує розгляд справи, тому як правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Суд дослідив матеріали справи і дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 належить залишити без розгляду з наступних підстав.

За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

По даній справі перерва в судових засіданнях оголошувалась за клопотанням сторони позивача 5 разів.

11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України N 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» через спалах у світі коронавірусу з 12 березня до 3 квітня 2020 року в Україні запроваджено карантин. Надалі карантин в державі продовжено до 31.07.2020 року. На період карантину в суді введено особливий режим роботи, який обмежується допуском у приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань; в суді запроваджено обов`язкове носіння засобів індивідуального захисту працівниками апарату суду і відвідувачами та дотримання відстані не менше ніж 1,5 метра між відвідувачами, які очікують дозволу на вхід до приміщень, та не менше 1,5 метра між особами в приміщенні суду; рекомендовано громадянам та іншим особам надавати до суду всі документи в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштовим зв`язком та через інші дистанційні засоби зв`язку. Тобто, наявність карантину не є перешкодою для розгляду судом даної цивільної справи у відповідності до вимог ЦПК.

Позивач заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, доводи і докази відповідачів про наявність іншого проходу до її земельних ділянок не спростував, тому суд залишає позов ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Калашнікова О. І.