Справа № 129/2346/19
№ провадження 2/647/34/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.01.2020 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Миргород В.С.
при секретарі: Салєховій О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу №129/2346/19 за позовом Органу опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів; треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краснопільської сільської ради, ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області,
Орган опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 10.07.2019 до служби у справах дітей райдержадміністрації надійшло повідомлення Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо ОСОБА_1 про невиконання нею належним чином батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_3 ОСОБА_1 не має засобів для існування, оскільки не працює, систематично зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, не має власного життя та постійного місця проживання, не забезпечує всім необхідним для здорового розвитку. У період з 09.07.2019 року по 01.08.2019 року дитина ОСОБА_3 перебувала у дитячому та інфекційному відділеннях КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської районної ради», де проходила обстеження та стаціонарне лікування. За місцем проживання мати дитини характеризується негативно. У липні 2017 року сім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_1 була поставлена на облік сімей, як такі що перебувають у складних життєвих обставинах з підстав ухилення від виконання батьківських обов`язків. З 01.08.2019 року ОСОБА_3 проживає в с. Соболівка Теплицького району у рідної тітки ОСОБА_2 , яка займається її вихованням. Мати дівчинки не цікавиться подальшою долею своєї дитини, не здійснює жодних дій спрямованих на виконання своїх батьківських обов`язків, що в свою чергу вказує на її байдужість та свідоме нехтування як своїми батьківськими обов`язками так і правами. В зв`язку з чим просять суд, позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати дитину Органу опіки та піклування виконавчого комітету Краснопільської сільської ради для подальшого її влаштування та стягнути аліменти.
Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 21.10.2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 21.11.2019 року по справі в якості третьої особи було залучено Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області.
Ухвалою суду від 11.12.2019 року підготовче засідання у справі закрито, та призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою від 01.11.2019 року просили розглянути справу за відсутності їх представника, на позовних вимогах наполягають, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повернулася конверт з відміткою «за строком зберігання». Додатково виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
В судове засідання треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краснопільської сільської ради, ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області не з`явилися, про розгляд справи в суді повідомлені завчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом..
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 06.03.2012 року, про що Виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області було видано свідоцтво про шлюб, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 (а.с. 21)
ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Даньківка, Іллінецького району, Вінницької області, народилася ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Ільницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 18 січня 2017 року, актовий запис № 12 (а.с. 25).
З вказаного свідоцтва вбачається, що в графі батьки вказано: Батько - ОСОБА_4 , Мати - ОСОБА_7 (а.с. 25).
Відповідно до характеристики виданої директором Краснопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_3 , 2012 року народження навчалася у Краснопільській школі з 18 січня по 14 травня 2019 року. Учениця відчуває труднощі у навчанні. Наталія не забезпечена сезонним одягом та належним шкільним приладдям. Мати не приділяла належної уваги вихованню дочки. З`являлася до школи у стані алкогольного сп`яніння. Не відвідувала батьківські збори та не цікавилася успішністю доньки (а.с. 6).
З повідомлення Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області вбачається, що ОСОБА_1 не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, щодо догляду, навчання, виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_1 не має постійного місця проживання, дитину тимчасово проживає в дитячому відділенні Гайсинської ЦРЛ, де перебуває під наглядом, забезпечена харчуванням та одягом по сезону (а.с. 13).
Згідно виписки №623/139 від 01.08.2019 року із медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_3 10.04.2012 року була виписана з КНП «Гайсинська ЦРЛ Гайсинської районної ради» (а.с. 12) та передана на підставі акту про факт передачі дитини від 01.08.2019 року, тітці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стан здоров`я дитини - здорова (а.с. 11).
ОСОБА_2 на ім`я начальника служби у справах дітей Гайсинської РДА написала пояснення, з яких вбачається, що вона є тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має намір виховувати її в своїй родині. 01.08.2019 року забрала дівчинку з інфекційного відділення Гайсинської ЦРЛ до вирішення питання про її влаштування. Несе відповідальність за її життя та здоров`я (а.с. 10). Про що ОСОБА_2 була ознайомлена та підписала пам`ятку щодо виконання батьківських обов`язків батьками або особами, які їх замінюють (а.с. 9).
ОСОБА_1 , 1989 року народження проживаюча без реєстрації в АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 зарекомендувала себе з негативної сторони. Сім`я не працювала, авторитетом серед односельчан не користувалася, постійно зловживали спиртними напоями, вели аморальний спосіб життя. З часу народження доньки ОСОБА_8 , відповідачка вела бродячий спосіб життя, постійно залишала дитину без догляду, вихованням не займалася, що підтверджується характеристикою (а.с. 14).
Відповідно довідки характеристики №422 від 11.07.2019 року виданої Краснопільською сільською радою Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала без реєстрації в с. Краснопілка Гайсинського району Вінницької області з 18 січня по 14 травня 2019 року з різними співмешканцями. Постійного місця проживання не мала. Ухилялася від виконання батьківських обов`язків. Вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями (а.с. 7).
Згідно довідки виданою Іллінецькою районною державною адміністрацією вбачається, що сім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , яка проживала в АДРЕСА_1 , в якій виховується малолітня ОСОБА_3 перебувала на обліку сімей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах з липня 2017 року. З серпня 2017 року сім`ю було взято під соціальний супровід, в ході якого з батьками проводилися бесіди про наслідки невиконання батьківських обов`язків щодо забезпечення прав та інтересів дитини, щодо вживання алкоголю, ведення здорового способу життя, вирішення сімейних конфліктів, про проблеми виховання дітей. Батьки не працювали, зловживали спиртними напоями, мати з вересня 2017 року у сім`ї не проживала. Під час відвідувань сім`ї було виявлено, що в будинку брудно, речі розкидані, відсутні нормальні умови для повноцінного розвитку дитини. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер (а.с. 16).
З інформації КНП «Гайсинська ЦРЛ ГР» вбачається, що 19.06.2019 року, 08.07.2019 року, 09.07.2019 року ОСОБА_7 була доставлена до відділення екстреної медичної допомоги з алкогольним сп`янінням середнього ступеня важкості (а.с. 15).
У відповідності з ч. 4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
На розгляді комісії з питань захисту прав дитини Гайсинської районної державної адміністрації винесено питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її доньки ОСОБА_3 10.07.2019 року до служби у справах дітей райдержадміністрації надійшло повідомлення Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо ОСОБА_1 про невиконання належним чином батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_3 . На підставі викладеного орган опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації вважають за доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком Гайсинської районної державної адміністрації (а.с. 5).
Отже, суд достовірно встановив, що відповідачка не піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки та її виховання, не спілкуються з дитиною в тому обсязі, який необхідний для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до дитини, не створюють умов для нормальної життєдіяльності, що негативно впливає, у тому числі, й на фізичний розвиток, як складову виховання.
Як наслідок, усі ці фактори, у їх сукупності, свідчать про те, що відповідачка свідомо і умисно ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо дитини.
Отже, суд приходить до висновку, що поведінку матері дитини у кращу сторону змінити не можливо, оскільки вона сама цього не бажає.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, не створює сприятливих умов для навчання та підготовки до самостійного життя, не забезпечує дитину відповідними умовами для проживання.
Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки перш за все буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, статтею 169 СК України передбачено поновлення батьківських прав, якщо відповідачка підтвердить, що змінилося її ставлення до обов`язків з виховання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить визначити в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно 29.08.2019 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України.
При цьому, стягнення аліментів слід здійснювати на користь закладу, де буде перебувати дитина.
Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164, 165, 166 СК України, ст.ст.12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов Органу опіки та піклування Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку с. Панасівка, Козятинського району Вінницької області батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування виконавчого комітету Краснопільської сільської ради для подальшого її влаштування.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку с. Панасівка, Козятинського району Вінницької області, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів з ОСОБА_1 здійснювати на користь закладу, де буде перебувати дитина.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1 681, 60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомі.
Третя особа, ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 23.01.2020 року.
Суддя В. С. Миргород