Головуючий суду 1 інстанції - Рукас О.В.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 417/9387/19
Провадження № 22-ц/810/326/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Гаврилюк В.К., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач лікар - психіатр Марківського районного територіального медичного об`єднання Філоненко Ольга Іванівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення

Марківського районного суду Луганської області від 17 березня 2020 року, постановлене у складі судді Рукас О.В., в залі судових засідань Марківського районного суду Луганської області у смт. Марківка

у справі за позовом

ОСОБА_1 до лікаря - психіатра Марківського районного територіального медичного об`єднання Філоненко Ольги Іванівни про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ОСОБА_1 до лікаря - психіатра Марківського районного територіального медичного об`єднання ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди

ВСТАНОВИВ:

16.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до лікаря - психіатра Марківського районного територіального медичного об`єднання ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової шкоди) в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позову, позивач посилався на те, що він перебуває на консультативному обліку у лікаря-психіатра Марківського РТМО.

27.09.2019 року лікар-психіатр Марківського РТМО Філоненко ОСОБА_3 провела відносно нього примусовий психіатричний огляд за місцем проживання, не пояснюючи причин, та наполягала на його згоді на введення медичного препарату «Клопіксол депо». Під загрозою насильства він дав згоду на ін`єкцію.

На даний час він страждає від порушень функціонування його організму, що були викликані побічною дією препарату, та страждає від приниження та втручання лікаря психіатра ОСОБА_2 в його приватне життя, оскільки проведення на дому примусового психіатричного огляду лікарем психіатром з примушуванням до введення психотропної речовини, є завідомим втручанням у право позивача на повагу до приватного життя.

Наслідком порушенням лікарем вимог закону щодо психіатричної допомоги є поновлена душевна травма від несправедливого поводження із залякуванням, яка довгі роки буде про себе давати знати та може спровокувати за несприятливих умов приступ неадекватної поведінки, яка принесе незручності суспільству.

Наявність моральної шкоди він обґрунтовує душевними стражданнями, пережитими ним у зв`язку із фактом безпідставної примусової психіатричної допомоги амбулаторно, разом із примусовим психіатричним оглядом та посяганням на його фізичну недоторканність (протиправна дія). Фізичним стражданням від побічної дії препарату на його м`язово-скелетну систему, кровоносну систему та нервову систему. Моральні страждання оцінює в 50000 грн.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 17 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до лікаря - психіатра Марківського районного територіального медичного об`єднання ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що відповідно до Епікризу з Медичної карти стаціонарного хворого №2630 Сватівської обласної психіатричної лікарні від 18.01.2019 року №72, ОСОБА_1 є інвалідом II групи за психічним захворюванням безстроково.

При проведенні психіатричного огляду позивача, лікар-психіатр Марківського РТМО Філоненко О.І. діяла згідно Закону України «Про психіатричну допомогу».

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що саме винними неправомірними діями відповідача лікаря психіатра ОСОБА_2 , йому було завдано моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Марківського районного суду Луганської області від 17 березня 2020 року. Справу направити на повторний розгляд іншим складом суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що проведений лікарем-психіатром Марківського РТМО Філоненко О.І. психіатричний огляд не відповідає вимогам Закону України «Про психіатричну допомогу», щодо підстав, порядку проведення такого огляду, що, на думку відповідача, має негативні наслідки для його психологічного стану та є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Оцінюючи письмові аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Предметом позову у цій справі є стягнення коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди з лікаря-психіатра Марківського РТМО Філоненко О.І.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин, завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що 27.09.2019 року лікарем-психіатром Марківського РТМО Філоненко О.І. надано позивачу ОСОБА_1 амбулаторну психіатричну допомогу під час виконання своїх функціональних обов`язків.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Таким чином, у порушення вимог ст. 263-264 ЦПК України, та виходячи з предмету та підстав позову, суд першої інстанції не з`ясував усіх дійсних обставин справи, що мають визначальне значення для справи, зокрема, не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, та щодо залучення їх до участі у справі, та чи є лікар-психіатр Марківського РТМО Філоненко О.І. належним відповідачем у справі.

Оскільки позивач пред`явив позов до лікаря-психіатра Марківського РТМО Філоненко О.І., яка є неналежним відповідачем, суд апеляційної інстанції, не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.

Відтак, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, але з інших підстав (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Правовий висновок щодо обґрунтованості відмови у позові, пред`явленого до неналежного відповідача, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц.

При скасуванні рішення суду з зазначених підстав апеляційний суд вважає також недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Марківського районного суд Луганської області від 17 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до лікаря - психіатра Марківського районного територіального медичного об`єднання Філоненко Ольги Іванівни про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 липня 2020 року.

Головуючий Карташов О.Ю.

Судді: Гаврилюк В.К.

Коновалова В.А.