КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/2292/20
Провадження 2/133/645/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2020 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м. Козятині цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20.08.2015 у розмірі 26771,36 грн. станом на 14.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2015 між ним та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг.

Однак в порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 14.07.2020 у розмірі 26771,36 грн., яка складається з: 20406,16 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в тому числі: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 20406,16 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 6365,20 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - пеня; 0,00 грн. - комісія.

Відповідач на адресу суду надала відзив, в якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що: - доказів надання грошових коштів відповідачу позивачем не надано; - виписка по рахунку, надана позивачем, не містить обов`язкових реквізитів, зазначени у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - банк заборгував їй 7044,96 грн., оскільки відповідно до виписки по рахунку станом на 15.07.2020 за період з 20.08.2015 по 01.07.2020 грошові кошти на кредитних картках мають баланс - 26771,36 грн., тобто ця сума складається з суми заборгованості, суми відсотків, витрати за карткою без нарахованих відсотків, комісій, штрафів, страхових платежів становилять - 90155,44 грн.; поповнення картки (всього зарахувань) - 97200,40 грн.; - банк кожного дня змінює правила та тарифи в односторонньому порядку на своєму офіційному веб-сайті; - у анкеті-заяві про приєднання до Умов у ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутня будь-яка інформація щодо суми наданого кредиту, строків, способу надання, номеру картки (рахунку) та інших обов`язкових даних, тому кредитний договір, на який посилається позивач, не містить основних положень, що закріплені у ст. 1054 ЦК України; - посилання позивача на сайт ПАТ КБ «ПриватБанк» є неприпустимим, адже сторони не можуть погодити його умови у письмовому вигляді, а банк може змінити ці Умови у будь-який момент не попереджаючи про це позичальників, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Позивач на адресу суду надав відповідь на відзив, в якому вказав, що: - ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій вказано, що відповідач ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання; - підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому; - зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, договір між сторонами укладено в письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України; - банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору; - кредитний договір укладено відповідно до норм чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України; - у виписці з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки; - під час користування кредитною карткою ОСОБА_1 частково сплачувала заборгованість за договором й відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, заяв про розірвання кредитного договору від позичальниці до банку не надходило; - 20.08.2015 відповідачу було надано кредитний ліміт у розмірі 1800,00 грн. у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку; - кошти, внесені на погашення заборгованості, були розподілені відповідно до обумовленої сторонами черговості, проте їх виявилося недостатньо, оскільки ОСОБА_1 нараховуються відсотки та пеня за порушення зобов`язань; - підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що останньому були відомі і цілком зрозумілі всі умови договору і він вважає їх справедливими; - пунктом 1.1.3.2.4 договору для ПАТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору, однак клієнт не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, а навпаки активно користувався карткою, що вказує про прийняття ним діючих умов банківського обслуговування; - дані виписки по рахунку, яка має статус первинного документу, вказують на те, що відповідач здійснювала операції по зняттю кредитних коштів та частковому погашенні заборгованост, кошти, внесені на погашення заборгованості, були розподілені відповідно до обумовленої сторонами черговості; - дія кредитного договору пролонгується кожні 12 місяців, а картковий рахунок діє до повного виконання, строк дії картки зазначено на самій картці.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31.08.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадження без виклику сторін.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2020 у задоволенні клопотання представника позивача про огляд веб-сайту відмовлено.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що 20.08.2015 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву №б/н від 20.08.2015 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», на підставі чого нею отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1800 грн.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.08.2015, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 14.07.2020 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 26771,36 грн., яка складається з: 20406,16 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в тому числі: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 20406,16 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 6365,20 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - пеня; 0,00 грн. - комісія.

Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено із матеріалів справи, зокрема анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 від 20.08.2015, процентна ставка у ній не визначена.

АТ КБ «Приватбанк», заявляючи вимоги про погашення кредиту, просило крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсоткам.

Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.08.2015, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, як невід`ємні частини спірного договору, якими визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Водночас матеріали справи не містять підтверджень того, що саме даний Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у виді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послу, враховуючи звичайний рівень освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити реалізувати своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит в сумі 6365,20 грн., необхідно відмовити.

Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідачу відкрито рахунок, встановлено кредитний ліміт в сумі 1800 грн., який в подальшому збільшувався.

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил банківських послуг передбачена можливість зміни кредитного ліміту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 20406,16 грн.

Сума зазначеної заборгованості за простроченим тілом кредиту підтверджена розрахунком такої заборгованості та випискою за договором № б/н станом на 15.07.2020.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Тому виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо не укладення кредитного договору між сторонами, оскільки це спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме підписом позивача у анкеті-заяві від 20.08.2015, випискою з рахунку відповідача, довідками про видані відповідачеві картки та про розмір встановленого відповідачеві кредитного ліміту.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1602,14 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 268, 626, 634, 1055 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 20.08.2015 у розмірі 20406 (дванадцять тисяч чотириста шість) гривень 16 копійок та судовий збір в сумі 1602 (одну тисячу шістсот дві) гривні 14 копійок.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6365,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», адреса: вул. Набережна Перемоги,50 м. Дніпро, .

Відповідач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 07.12.2020.

Суддя І.М.Кучерук