Справа № 642/3140/20
Провадження № 2/642/1135/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 вересня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні сосунки з відповідачкою фактично припинено через втрату любові та поваги один до одного. Збереження шлюбу є неможливим.

Ухвалою суду від 22 червня 2020 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що з квітня 2019 року шлюбні стосунки припинені остаточно. Майновий спір відсутній. Примирення вважає неможливим. Дитина проживає з відповідачкою.

Відповідачка позов визнала, зазначила, що примирення також вважає неможливим. Зазначила, що майновий спір відсутній. Просила залишити їй шлюбне прізвище.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав.

Шлюб сторін зареєстрований 7 вересня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 737.

Сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони припинили шлюбн6і стосунки, проживають окремо. Дитина проживає з відповідачкою.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За проханням відповідачки слід залишити їй шлюбне прізвище - ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 4,5, 89, 258-259, 263-265, 274 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 7 вересня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 737.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 22 липня 2020 року.

Суддя Л.Л. Шрамко