Справа № 171/44/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря Очередько М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , до Зеленодольської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності,-

встановив:

10.01.2020 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з розпорядження органу приватизації встановлено, що від наймача ОСОБА_3 надійшла заява на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Квартира за вищевказаною адресою належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину квартири, однак ОСОБА_3 у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після свого чоловіка, як результат не оформила другу частину квартири на себе. ОСОБА_1 рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради призначено піклувальником над ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 вживала спиртні напої, тому квартира мала занедбаний стан, після того, як позивач була призначена піклувальником ОСОБА_3 , та почала проживати разом з нею, вона за власні кошти зробила ремонт квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 позивач постійно проводила та продовжує проводити деякі ремонтні роботи по утриманню квартири та систематично сплачує комунальні послуги. На усне звернення позивача до Зеленодольської міської ради про можливість оформлення права власності на квартиру за нею, їй було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності. На даний час у позивача виникла необхідність зареєструвати за собою нерухомість у вигляді квартири, розташованої за вищевказаною адресою, оскільки хоче користуватися квартирою на свій розсуд, в іншому порядку реалізувати своє право власності вона не має можливості, що й стало підставою для звернення до суду. Тому, просить визнати за позивачем право власності в порядку набувальної давності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з 1 кімнати площею 17,2 кв.м.,кухні площею 6,3 кв.м., вбиральні 3,2 кв.м., коридору 4,6 кв.м., балкону 2,5 кв.м.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник Зеленодольської міської ради в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву, згідно якої не заперечують проти вимог позивача та просять суд розглянути справу без участі представника Зеленодольської міської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до розпорядження органу приватизації №276 від наймача ОСОБА_3 надійшла заява на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та органом приватизації вирішено задовольнити і передати вказану квартиру в приватну спільну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.15).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 31.03.1994 року, виданого Криворізькою ДРЕС ЖКЗ, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16-17), що також підтверджується довідкою про проходження реєстрації від 11.04.1994 року (а.с.14).

Відповідно до технічного паспорту ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 05.12.2002 року, актовий запис №169 (а.с.12).

Рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради вирішено призначити громадянку ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 піклувальником над хворою ОСОБА_3 , 1930 року народження (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 19.07.2004 року, актовий запис №113 (а.с.19).

З договору №102 про погашення боргу встановлено, що ОСОБА_1 надано дозвіл на погашення заборгованості в розмірі 409 грн. 03. коп. за комунальні послуги по квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

З паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 від 06.10.2000 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 25.03.2003 року зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №60643905, №60643944 від 22.06.2020 року встановлено, що спадкові справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилися, спадкоємці із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися.

З повідомлення відділу державної реєстрації виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 01.07.2020 року №98/10/10-14 встановлено, що станом на 02.07.2020 року по об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстр з 01.01.2013 року) та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (до 01.01.2013 року в електронному реєстрі) не зареєстровано.

З повідомлення КП «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» №768/20 від 01.07.2020 року встановлено, що згідно архівних даних, та реєстраційних книг на 01.01.2013 року власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 31.03.2004 року.

Спір виник з приводу визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,яка належала за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно зі статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та на відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном, як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала у рівних частках на праві спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які померли у 2002 році та 2004 році, не розпорядившись за життя своєю власністю на випадок смерті.

Позивач, як володілець майна, повинна бути впевнена у тому, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Позивач зазначає, що протягом 16 років після смерті ОСОБА_3 добросовісно та відкрито володіє квартирою, оскільки ніхто із спадкоємців не звертався з вимогою до позивача звільнити квартиру, оскільки збирається вступити в спадкові права.

Разом з тим, згідно статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Зазначене свідчить, що позивач була обізнана або ж повинна була знати про наявність у органа місцевого самоврядування права претендувати на спірну квартиру, а отже знала, що заволоділа чужою річчю, тому її володіння не призводить до набуття права власності незалежно від тривалості такого володіння.

Володіння майном вважатиметься добросовісним лише в тому випадку, якщо в момент набуття річчю її набувач не знав та не міг знати, що він володіє чужою річчю.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд доходить висновку про те, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, позивач не є добросовісним набувачем спірного житлового приміщення, а відкритість і безперервність користування майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , до Зеленодольської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.07.2020 року.

СуддяН. В. Хоруженко