Справа № 357/9880/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква клопотання Інспекції по податках і зборах Республіки Білорусь по Ленінському району м. Могильова, подане через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання Інспекції по податках і зборах Республіки Білорусь по Ленінському району м. Могильова через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Ленінського району м. Могильова від 09.12.2019 року про стягнення державного мита з ОСОБА_1 , який відповідно до матеріалів іноземного клопотання проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, клопотання про перенесення судового засідання до суду подано не було.

Однак, відповідно до ч.5 ст. 467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку, що клопотання обгрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Так, судом встановлено, що рішенням суду Ленінського району міста Могильова Республіки Білорусь від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванків Бориспільського району Київської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 33% всіх видів заробітку та іншого доходу щомісячно, починаючи з 06 грудня 2018 року і до їхнього повноліття, але не менше 75% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення (для працездатних батьків); стягнуто з ОСОБА_1 державне мито в сумі 74 рубля 29 копійок.

Відповідно до довідок голови суду Ленінського району міста Могильова Республіки Білорусь ОСОБА_5 зазначене вище рішення суду набрало законної сили 26.12.2019 року та підлягає виконанню. Рішення суду Ленінського району міста Могильова Республіки Білорусь від 09.12.2019 року на території Республіки Білорусь не виконувалось. ОСОБА_1 був своєчасно та встановленій формі повідомлений про час і місце судового розгляду у відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь.

Зазначене рішення ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконано.

Відповідно до частини першої статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідностатті 81 Закону України «Про міжнароднеприватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених устатті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР.

Відповідно до статті 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Згідно статті 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що умови, передбачені Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993, дотримані, а клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим статті 53 Конвенції та статті 466 ЦПК України.

При цьому, суд враховує, що рішення суду Ленінського району міста Могильова Республіки Білорусь від 09.12.2019 набрало законної сили 26.12.2019 та на теперішній час не виконано, також боржник був присутній у судовому процесі.

За таких обставин, враховуючи, що підстави для відмови у задоволенні клопотання, передбачені статтею 468 ЦПК України, відсутні, суд вважає, що клопотання Інспекції Міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Ленінському районі міста Могильова про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до частини восьмої статті 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 14 грудня 2020 року один білоруський рубль по відношенню до української гривні становить 10,9694 грн., у зв`язку з чим сума, яка підлягає стягненню з боржника, становить 814 грн 92 коп. (74,29 білоруських рублів х 10,9694).

Керуючись ст.258-261, 467-469, п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Інспекції по податках і зборах Республіки Білорусь по Ленінському району м. Могильова, подане через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Ленінського району міста Могильова Республіки Білорусь від 09.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита в розмірі 74 білоруських рублів 29 копійок, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 14 грудня 2020 року в гривневому еквіваленті становить 814 грн. 92 коп.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель