Справа № 456/2538/19
Провадження № 2/456/224/2020
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

21 січня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

за участю:

позивача ОСОБА_1 , -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (відповідачі), в якій просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації за місцем проживання.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому, крім нього, зареєстровані також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Однак, ці особи протягом 7 років фактично у будинку не проживають, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не приймають участь у спільному побуті. На його прохання виписатися з будинку не реагують.

Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, суду пояснив, що відповідачі не проживають в будинку понад сім років та не несуть витрат на утримання цього будинку.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем подано:

заяву про відкладення розгляду справи (а.с.27);

заяву про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення (а.с.29).

Процесуальні дії у справі.

09.07.2019 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів (а.с.16, 17).

Ухвалою від 24.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.18-19).

Ухвалою судового засідання від 08.10.2019 відкладено розгляд справи (а.с.28).

10.10.2019 та 11.12.2019 на офіційному сайті Стрийського міськрайонного суду Львівської області розміщено оголошення про виклик відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання в справі №456/2538/19 (а.с.33-36, 48, 49).

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частки будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9, 10).

Згідно з довідкою про склад сім`ї №1776 від 14.06.2019 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.11).

Актами від 07.10.2015, 22.05.2017, 03.07.2019 встановлено факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 та факт фактичного не проживання їх в цьому будинку. Також встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживають без реєстрації у будинку АДРЕСА_2 (а.с.12-14).

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 дала суду показання, за змістом яких ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають у будинку більше семи років і їй відомо, що вони перебувають за кордоном.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 дала суду показання, за змістом яких вона проживає у вищевказаному будинку разом з внуком ОСОБА_1 . Відповідачі зареєстровані у цьому будинку, однак більше семи років не проживають у ньому, бо перебувають за кордоном на заробітках.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із відсутністю відповідачів за зареєстрованим місцем проживання понад встановлені законом строки.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічна норми закріплені в статтях 319 та 321 ЦК України.

Відповідно до частини 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Викладене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою 16 січня 2012 року за наслідком розгляду справи №6-57цс11.

Також, при вирішенні спірних правовідносин суд враховує норми статей 316, 317 ЦК України, статей 64, 150 ЖК України та зважаючи на вимоги статті 9 Конституції України, статті 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» (29 червня 2004 №1906-IV) та частини 4 ст. 10 ЦПК України - положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач є співвласником (в частці 1/2) житлового будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак не проживають в ньому більше семи років.

Надати оцінку аргументам відповідачів суд позбавлений можливості, оскільки такі ними не наведені.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та беручи до уваги те, що відповідачі не проживають у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин, в зв`язку з чим, зважаючи на вимоги частини 1 ст. 71 ЖК України, вони втратили право на користування жилим приміщенням у цьому будинку, тому суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі ставки, передбаченої ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову до суду.

На підставі статей 71, 72, 150 ЖК України, статті 391 ЦК України, статей 7, 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , 1991р.н., та ОСОБА_3 , 1998р.н., такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір по 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 23 січня 2020 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський