Провадження № 22-ц/801/2214/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 рокуСправа № 127/16460/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

учасники справи:

позивач-відповідач: ОСОБА_1 ,

відповідач-позивач: ОСОБА_2 ,

співвідповідач за первісним позовом: ОСОБА_3 ,

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Короля О.П.,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

05 березня 2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області залучено ОСОБА_3 в якості співвідповідача за первісним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року клопотання позивача-відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, задоволено.

Призначено в справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Подільський центр судових експертиз» (адреса місцезнаходження : 21050 м. Вінниця. вул. М. Оводова, 24/1).

Поставлено перед експертом такі питання:

1. Який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт з будівництва та реконструкції існуючого приватного житлового будинку садибного типу за адресою : АДРЕСА_1 ?

2. Яка вартість фактично виконаних робіт з реконструкції об`єктів існуючого приватного житлового будинку садибного типу за адресою : АДРЕСА_1 ?

3. Який вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) фактично виконаний на об`єкті, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ?

4. Який ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом об`єкта, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ?

5. Які будівельні матеріали були використані в результаті проведеної реконструкції будинку АДРЕСА_2 та яка їх ринкова вартість?

Витрати за проведення експертизи :

з питань 1-4 покладено на позивача-відповідача ОСОБА_1 ;

з питання 5 покладено на відповідача-позивача ОСОБА_2 .

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Визначено строк проведення експертизи згідно з положеннями Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №53/5 (із внесеними змінами згідно з наказами Міністерства юстиції України).

Провадження у справі зупинено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд першої інстанції задовольняючи клопотання позивача-відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, поставив на вирішення експертів питання, яке стосується її права власності на житловий будинок та не має жодного відношення до майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вважає, що вказані обставини порушують її право на володіння, розпорядження та користування приватною власністю. Крім того, вважає, що призначення та проведення вказаної експертизи призведе до порушення розумності строку розгляду справи.

02 грудня 2020 року від представника ОСОБА_1 адвоката Лещенко С.В. надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона заперечила аргументи викладені в апеляційній скарзі вказавши, що поставлені питання відносяться до предмету доказування, оскільки однією з позовних вимог первісного позову, зокрема, є визнання вказаного об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку спільним майном подружжя.

02 грудня 2020 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона підтримала аргументи та вимоги викладені в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.ч. 1, 3 ст. 102 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 102 предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частиною першою статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.4 ст.103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Згідно з ч.5 ст.103 ЦПК України, учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для повного та об`єктивного вирішення вказаної справи існує необхідність в призначенні та проведенні вказаної судової будівельно-технічної експертизи, з огляду на наступне.

Зі змісту первісної позовної заяви слідує, що позивачем-відповідачем заявлено вимоги, зокрема, про визнання спільним майном подружжя, об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 та визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали, конструктивні елементи і обладнання, які були використані в процесі будівництва), зведений за час шлюбу, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, а саме Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_3 , розташованого за вказаною адресою.

Таким чином, постановлення на вирішення судової будівельно-технічної експертизи питань, які просить включити позивач-відповідач, не виходить за межі предмету доказування, а їх вирішення сприятиме встановленню дійсних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи про те, що призначення вказаної експертизи у справі призведе до порушення балансу розумності строку розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

З наведеного слідує, що зупиняючи провадження у справі на час проведення експертизи, суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог процесуального закону.

За приписами статті 253 ЦПК України у разі призначення судом експертизи провадження у справі зупиняється на час проведення такої експертизи.

Відповідно до статті 125 ЦПК України, зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків, тобто такий період не зараховується до встановленого процесуальним законодавством строку вирішення спору, а з дня відновлення провадження перебіг процесуальних строків продовжується.

Отже, зупинення провадження у справі не буде мати наслідком порушення розумних строків розгляду справи, а лише буде наслідком для повного, об`єктивного та всебічного розгляду даної справи.

Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинення провадження в справі на час її проведення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 104, 263 ЦПК України, і її слід залишити без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета