ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2472/19 Номер провадження 22-ц/814/1581/20Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

15 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовувала тим, що вона та відповідач є батьками їх спільної дитини: ОСОБА_3 , який знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від виконання обов`язку утримувати свою дитину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2019 року - дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи із 15 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач вважає, що суд не повно з`ясував обставини справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, крім того, він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Враховуючи ціну позову та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Встановлені обставини справи

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 жовтня 2019 року (а.с. 5), ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками ОСОБА_3 зазначені сторони у справі.

Згідно довідки №891 від 23 жовтня 2019 року виданої виконавчим комітетом Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області ОСОБА_3 . проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 6).

Норми права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено частинами першою - третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1).

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3).

Згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами частини другої цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Позиція суду апеляційної інстанції щодо висновків суду першої інстанції

Виходячи зі змісту статтей 180, 181 СК України обв`язок утримувати дітей є безумовним. Закон не передбачає спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання дітей.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно виходив із того, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що оскільки із матеріалів справи вбачається наявність між батьками спору щодо участі в утриманні дитини, в позасудовому порядку домовленості сторонами щодо утримання дитини не досягнуто, суд першої інстанції вірно задовольнив позов про стягнення аліментів.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Щодо неповного з`ясування обставин справи

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він сумлінно виконує свої обов`язки та жодного разу не ухилявся від плати аліментів, крім того вказує, що він не взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу).

Вказані доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції тому, що, як уже зазначалося, виходячи зі змісту статтей 180, 181 СК України обв`язок утримувати дітей є безумовним, а чинне законодавство не передбачає спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання дітей.

Щодо розміру стягнутих аліментів, то суд першої інстанції у повній мірі врахував положення статті 182 СК України відносно визначення розміру аліментів, визначивши їх у розмірі ј частки від заробітку (доходу), що не може вважатися надмірним тягарем для відповідача.

При цьому, посилання відповідача, що на його утриманні також перебуває дочка його дружини ОСОБА_5 , не є підставою для задоволення апеляційної скарги, так як вищевказаний факт не звільняє відповідача від обов`язку по сплаті аліментів у розмірі, що є необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку його сина.

Щодо порушення судом норм матеріального права

Доводи відповідача, що він має мінливий заробіток, а тому суд повинен був стягнути кошти у твердій грошовій сумі є безпідставними.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину третю статті 181 СК України викладено у новій редакції, а саме: рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3).

Тобто, згідно чинної редакції частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Слід звернути увагу, що посилання у апеляційній скарзі на Постанову Верховного Суду від 10 вересня 2018 року справа № 588/11/17 у даному випадку є помилковим тому, що вказана постанова стосується перегляду судових рішень, які були ухвалені до внесення змін до частини третьої статті 181 СК України вищевказаним Законом.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно, виходячи із заявлених позовних вимог, визначив спосіб присудження аліментів та, із урахування положень статті 182 СК України, вірно визначив їх розмір.

Щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи

Відповідно до частин третьої, п`ятої, шостої ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За приписами частин першої-четвертої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Із матеріалів вправи вбачається, що ОСОБА_1 був у порядку встановленому ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення ( а.с. 22).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 02 липня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко