Справа № 225/3149/20
Провадження № 2/225/670/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Соляник А.В.,

за участю секретаря Чернікової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Торецьк справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог вказала, що вона є особою похилого віку, пенсіонеркою. З квітня 2017 року позивач постійно проживає у м. Торецьк за різними адресами, а з березня 2018р. постійно проживає по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 12.03.2018р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У червні 2018 року відповідач з невідомих причин заблоковував виплату позивачу пенсії, хоча позивач постійно проживає у м. Торецьк.

Таким чином, відповідач не сплатив позивачу пенсію за червень - липень 2018р. у загальному розмірі 3307,12 грн. Довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії відповідач підтвердив несплату пенсії у червні-липні 2018 р. у зазначеному розмірі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 визнано протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призупинення та невиплати їй пенсії, починаючи з червня 2018 року по липень 2018 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019р. відповідачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження. і Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень і Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11.01.2019р. відкрито виконавче провадження № 58053337 з примусового виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 р. по справі №200/9893/18-а про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з невиплаченої пенсії за період червень - липень 2018р.

Враховуючи, що державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, але воно залишається не виконаним відповідачем Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.02.2020р. закінчено виконавче провадження № 58053337 з примусового виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 р. про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з невиплаченої пенсії за період червень - липень 2018р.

Виконавчий лист повернуто Донецькому окружному адміністративному суду.

03.02.2020р. державним виконавцем скеровано до Торецького відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області повідомлення про вчинення боржником відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України. 14.04.2020р. листом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецької області повідомлено, що у провадженні СВ Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000163 від 08.02.2020р. за ч. 1 ст. 382 КК України за фактом невиконання Торецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 р. по справі №200/9893/18-а щодо зобов`язання виплатити пенсію позивачу за період червень - липень 2018р.

Станом на день звернення до суду з даним позовом рішення є невиконаним.

Моральні страждання полягають в тому, що позивач знаходиться у стані високої нервово- психологічної напруги, тому що не в змозі протягом тривалого часу отримати належні кошти, які вважає значними з урахуванням незначного розміру пенсії. Вимушеність звертатися до судових органів за захистом порушених прав, що не призвело до бажаних результатів, не отримання належної пенсії, а також не гарантування отримання належної пенсії за наявності відкритого судового, виконавчого а також кримінального проваджень за поданням державної виконавчої служби щодо невиконання рішення суду не гарантує позивачу отримання належних коштів. В Україні відсутні ефективні засоби захисту порушених прав осіб похилого віку - пенсіонерів, переміщених з окупованої території. Позивач доведена до відчаю, переживає що за її життя вона так і не отримає належні їй пенсійні виплати, стягнуті судом. Позивач почувається неповноцінною громадянкою України, а другосортною людиною, такою на яку не розповсюджуються гарантування основних прав та свобод задекларованих в Конституції України. Внаслідок зазначеного з`явився пригнічений стан, позивач стала замкнутою, зневіреною. Знаходячись у пригніченому стану у позивача погіршується стан здоров`я. В теперішній час позивачу потрібні додаткові зусилля для організації свого життя. Свої страждання позивачу важко оцінити у твердій грошовій сумі, так як жодна сума не компенсує нанесених психологічних втрат.

У зв`язку з викладеним, позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача щодо припинення виплати пенсії та її несплати тривалий час.

Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Також представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, яким позов не визнав та зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018, яке набрало чинності 07.02.2019 року управлінням було поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 . Оскільки доплата за рішенням суду за період з червня 2018 року по липень 2018 року потребує додаткового фінансування - фактично буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. На даний час пенсія ОСОБА_1 виплачується щомісячно. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, не додано жодних доказів наявності моральної шкоди, обґрунтування розміру, наявності порушення його прав внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку Торецького об`єднаного управління ПФУ Донецької області та отримує пенсію за віком.

З 12 березня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 12.03.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.5)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року, яке набрало чинності 07 лютого 2019 року, визнано протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призупинення та невиплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з червня 2018 року по липень 2018 року (а.с.28-30).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 р. відповідачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с.10).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень і Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11.01.2019 р. відкрито виконавче провадження № 58053337 з примусового виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 р. по справі №200/9893/18-а про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з невиплаченої пенсії за період червень - липень 2018 р. (а.с.11)

Враховуючи, що державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, але воно залишається не виконаним відповідачем Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.02.2020р. закінчено виконавче провадження № 58053337 з примусового виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 р. про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з невиплаченої пенсії за період червень - липень 2018р. (а.с.12)

Виконавчий лист повернуто Донецькому окружному адміністративному суду.

03.02.2020 р. державним виконавцем скеровано до Торецького відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області повідомлення про вчинення боржником відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України. 14.04.2020р. листом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецької області повідомлено, що у провадженні СВ Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000163 від 08.02.2020р. за ч. 1 ст. 382 КК України за фактом невиконання Торецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 р. по справі №200/9893/18-а щодо зобов`язання виплатити пенсію позивачу за період червень - липень 2018 року (а.с. 13).

Згідно довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), розмір призначеної пенсії у червні 2018 року складає 1653,56 грн., розмір призначеної пенсії у липні 2018 року складає 1653,56 грн., всього: 3307,12 грн. Таким чином пенсія за період з 01.06.2018 року по 31.07.2018 року у сумі 3307 грн. 12 коп. ОСОБА_1 не виплачена. (а.с.6)

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою статті 22 ЦК України передбачено право особи на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права. Збитками є, у тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - пенсійне страхування.

За приписами ч.1 ст.107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення та (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суди мають суворо додержувати передбаченогост.56 Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, здійснюється за правилами ст.1173 ЦК України з урахуванням вимог ст.23 ЦК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, ст.1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому, незаконність рішення, дій чи бездіяльність завдавача шкоди повинна бути доведена, а вина в цьому випадку презумюється. Суб`єктом відшкодування завданої шкоди є Держава та орган місцевого самоврядування. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджетів органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й розміру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його житті та інше.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області є органом державної влади.

Судом встановлено, що протиправність дій відповідача Торецького об`єднаного управління ПФУ щодо невиплати позивачу пенсії за період червень - липень 2018 року доведена рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018, яке набрало законної сили 07.02.2019 року, що відповідно до ст.1173 ЦК України є підставою для відшкодування державою заподіяної позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях позивача внаслідок протиправної поведінки управління ПФУ щодо неї, у суттєвих матеріальних труднощах через неотримання тривалий час пенсії, у зміні через це її звичного перебігу життя, що потребує від позивача додаткових зусиль для його організації.

Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній та юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державною у порядку, визначеному законом.

Відповідно до підпункту 2) пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок) (пункт 1 Порядку).

У пункті 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

При цьому боржники в контексті пункту 2 Порядку - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Таким чином, спричинена протиправною бездіяльністю органом державної влади моральна шкода має бути відшкодована шляхом безспірного списання коштів державного бюджету Державною казначейською службою України.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість наявних у позивача моральних страждань, а саме те, що протягом тривалого часу вона не отримувала і не отримує дотепер пенсію, що викликає в неї душевні страждання, заважає їй вести сталий для неї спосіб життя та вимагає від неї суттєвих додаткових зусиль для його організації.

Завдана позивачу моральна шкода має бути відшкодована винною особою - боржником в контексті пункту 2 вказаного вище Порядку (Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області), а на Державне казначейство України покладається функція з виконання рішення суду щодо стягнення коштів з боржника (постанова Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №310/5390/16-ц).

Протиправність дій відповідача підтверджена рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року, яке набрало чинності 07.02.2019 року.

Стаття 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач визначив розмір відшкодування моральної шкоди, що була йому заподіяна несвоєчасною виплатою його пенсії, перенесеними стражданнями внаслідок відсутності цих коштів тривалий період, необхідністю нести додаткові витрати - оцінив заподіяну шкоду в розмірі 5000 грн..

Положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , суд враховує обставини справи, ступінь вини відповідача, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», норми ст.23 ЦК України, і вважає, що сума 5000 грн. буде достатньою і розумною компенсацією такої шкоди, тим самим повністю задовольнивши вимоги позивача.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі ст.46, 56 Конституції України, ст. 23, 1173 ЦК України, ст.25 БК України, керуючись ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації як ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Дружби, 22, м. Торецьк, Донецька область, ) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя