ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/163/20 Номер провадження 22-ц/814/1521/20Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 квітня 2020 року

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 786,80 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 08 листопада 2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Вказувало, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 28 листопада 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 14 786,80грн., яка складається з 5696 грн. 73 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 795 грн. 69 коп. заборгованості за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7114 грн. 06 коп. заборгованості за пенею, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 680 грн. 32 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 квітня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5696 грн. 73 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам і пенею та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, що 08 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку і відповідач отримала платіжну картку кредитка «Універсальна».

У вказаній анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» у якій містяться умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28 листопада 2019 року склала 14 786 грн. 80 коп., в тому числі: 5696 грн. 73 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 795 грн. 69 коп. заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7114 грн. 06 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 680 грн. 32 коп. штраф (процентна складова).

Факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується доказами по справі, а саме копією анкети-заяви від 08 листопада 2010 року, підписаної сторонами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві дав свою згоду на те, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості по пені, місцевий суд керувався відсутністю у матеріалах справи підписаних відповідачем Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, що унеможливлює встановлення усіх умов кредитного договору, зокрема розміру та порядку нарахування пені.

Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам, банком не було надано до місцевого суду доказів погодження сторонами розміру та порядку нарахування пені. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами та не скористався правом подання доказів.

До апеляційного суду банком надано довідку про умови кредитування (а.с. 143), підписану відповідачем, яка містить відомості про розмір та умови нарахування процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

АТ КБ «ПриватБанк» не надав доказів неможливості подання Довідки про умови кредитування до суду першої інстанції. З матеріалів справи не вбачається наявність будь-яких виняткових обставин, які б перешкоджали банку в поданні доказів.

За таких обставин, надана до апеляційного суду довідка не може бути прийнята судом як доказ.

Проте, місцевим судом залишено поза увагою, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право нарахування банком 3 % річних від простроченої суми встановлюється законом, а тому відсутність у матеріалах справи підписаних відповідачем Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, не може біти підставою для обмеження цього права.

До суду першої інстанції банком надано розрахунок заборгованості по процентам, нарахованим в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України (а.с.11). Відповідачем даний розрахунок не був оспорений. Підстав для сумнівів у достовірності такого розрахунку у суду немає.

Отже, стягненню з відповідача підлягають 795,69 грн. заборгованості за відсотками нарахованими згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 заборгованості за відсотками нарахованими згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення у цій частині.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено в межах 43,9 %, то з відповідача підлягають стягненню судові витрати банку, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 квітня 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 відсотків, нарахованих в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відсотки, нараховані в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 795,69 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2 187,75 грн.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль