ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1763/20 Справа № 215/3670/19 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/3670/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»», Акціонерне товариство «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року, яке ухвалене суддею Демиденком Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області області та повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»» та Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 18.06.2019 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 65 % (35% - радикулопатія, 25% - ХОЗЛ, 5% - приглухуватість)з 03 червня 2019 року безстроково та визнано людиною з інвалідністю третьої групи.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань тривалу роботу в шкідливих умовах праці, просив суд стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду у розмірі 90 000, 00 грн. з кожного.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 31 200,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 48 800,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»» на користь держави судові витрати у розмірі 307,36 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», на користь держави судові витрати у розмірі 461,04 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Акціонерне товариство «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не об`єктивне з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи. Вважає, що судом першої інстанції не враховано кількість та ступінь небезпечних виробничих факторів виробничого середовища при роботі позивача на підприємствах відповідачів. Крім того позивач, працюючи у П`ятихатському вагонному депо позмінно, мав перерви контакту з шкідливими факторами, а отже мав змогу відновлення функціональних змін, які виходили за межі фізіологічних коливань. На думку представника відповідача, професійні захворювання позивача, які призвели до втрати працездатності, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями шкідливих виробничих факторів при роботі позивача машиністом бурової установки на ПРАТ «ПІВНГЗК», в зв`язку з чим відсутні підстави стягнення з Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог позивача до ПРАТ «ПІВНГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві в апеляційному порядку не оскаржено, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював слюсарем з ремонту рухомого складу станції Грековатої П`ятихатського вагонного депо Придніпровської залізниці з 02.06.1992 року по 25.03.2008 року, з 07.04.2008 року по 21.04.2010 року працював помічником машиніста бурової установки в Ганнівському кар`єрі Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», з 21.04.2010 року по 28.05.2019 року працював машиністом бурової установки в Ганнівському кар`єрі Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «ПівнГЗК», правонаступником яких є ПРАТ «ПІВНГЗК» (а.с.6-9).

28.05.2019 позивач був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с.9).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 281 від 12.02.2019 року, ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання: радикулопатія шийна (С5-С8) та попереково-крижова L5,S1, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом та м`язово-тонічним синдромами з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ( ПФ першого-другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група «В». ЛН другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху) (а.с.10).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 березня 2019 року, причиною виникнення зазначених професійних захворювань у ОСОБА_1 є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме вміст пилу з вмістом кристалічного діоксину кремнію від 10% до 70 % в повітрі робочої зони в 2,8 рази перевищує ГДК ( 5,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/3 згідно галузевих норм), величина статичного навантаження на зміну при утриманні вантажу двома руками складає 141000 кг/с при нормі до 70000 кг/с згідно галузевих норм, знаходження у незручній робочій позі становить 66% часу зміни при нормі до 25% згідно галузевих норм, шум, еквівалентний рівень звуку перевищує гранично допустимий на 2дбА (82дбА при ГДР 80 згідно ДСН 3.3.6.037-99).

Відповідно до п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 березня 2019 року, позивач працюючи на виробничій буровій дільниці Ганнівського кар`єру машиністом бурової установки виконував роботи з керування буровим станком СБШ 250 МН під час буріння свердловин. Раніше працюючи помічником машиніста бурової установки Ганнівського кар`єру виконував роботи з ремонту, змащування та обслуговування механізмів, вузлів електрообладнання бурової установки. При виконанні робіт по технічному обслуговуванню бурових установок, з причин технологічного обмеження робочого простору умови праці характеризувались незручною робочою позою в параметрах,що перевищували гранично допустимі. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони та шуму. Також, згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 281 від 12.02.2019 року, підставою для встановлення професійного характеру захворювання, також послужив профмаршрут: 02.06.1992 25.03.2008 року слюсар з ремонту рухомого складу П`ятихатського вагонного депо Придніпровської залізниці (а.с.12-15).

У пункті 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 березня 2019 року вказано, що, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 26 років 08 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти встановити неможливо.

Згідно висновку МСЕК від 18.06.2019 року (серія 12 ААА № 054697) позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності з 03 червня 2019 безстроково та визнано людиною з інвалідністю третьої групи (а.с. 22).

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями, моральної шкоди відповідачем з вини якого її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 березня 2019 року, причиною професійних захворювань позивача є його робота на станції Грековатої П`ятихатського вагонного депо Придніпровської залізниці та в Ганнівському кар`єрі Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «ПівнГЗК», правонаступником яких є ПРАТ «ПІВНГЗК, впродовж 26 років 08 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, які перевищували нормативні показники.

Отже, роботодавці -Акціонерне товариство «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», та ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «ПівнГЗК», правонаступником яких є ПРАТ «ПІВНГЗК, під час роботи позивача допустили перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини відповідачів, якими не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про те, що професійні захворювання позивача, які призвели до втрати працездатності, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями шкідливих виробничих факторів при його роботі машиністом бурової установки на ПРАТ «ПІВНГЗК», в зв`язку з чим відсутні підстави стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 березня 2019 року встановлено порушення обома відповідачами законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідачаАкціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, роботу позивача тільки на підприємстві відповідача Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця»ПАТ «Кривбасзалізрудком» в умовах впливу шкідливих факторів, впродовж 15 років 09 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 65%, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Всі доводи, викладені в апеляційній скарзі представника відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: