Справа № 610/1344/20
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

07.07.2020 року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Храмцов В.Б.., розглянувши цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону військової Західного регіону України, в інтересах держави в особі: 1) Міністерства внутрішніх справ України, 2) Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої державі,-

встановив:

Позивач заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону військової Західного регіону України, в інтересах держави в особі: 1) Міністерства внутрішніх справ України, 2) Навчальний центр Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 7 209 грн. 20 коп., з підстав невиконання умов контракту.
Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що у відкритті провадження за цим позовом слід відмовити з наступних підстав.
Позов було подано в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про оборону України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами, які застосовуються в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Ч.ч. 1,2 ст. 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Таким чином, зазначеними нормами передбачено, що військова служба є публічною службою.
Тому, спори щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи під час проходження військової служби підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби.
12.12.2018 року до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18) та 22.04.2020р. - справа № 405/3945/18.
Таким чином, за характером правовідносин у яких виник спір, зазначений позов є адміністративним, оскільки пов`язаний з проходженням відповідачем військової служби, яка відповідно є публічною, тобто не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, а віднесений до адміністративної юрисдикції, тобто має розглядатись в порядку КАС України.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК, суддя відмовляє у відкритті провадження у цивільній справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 260-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону військової Західного регіону України, в інтересах держави в особі: 1) Міністерства внутрішніх справ України, 2) Навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої державі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя