Справа № 509/2591/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області було прийнято заочне рішення, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

04 листопада 2020 року до суду надійшла заява представника відповідачки адвоката Борздих К.В. про перегляд вказаного заочного рішення. В обґрунтуванні заяви сторона відповідача зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази щодо належного сповіщення ОСОБА_3 про розгляд справи, відповідачка ОСОБА_4 не була обізнана щодо пред`явленого позову та про судовий розгляд справи. Крім того, сторона відповідача стверджувала про нікчемність попереднього договору купівлі-продажу, посилаючись на недотримання нотаріальної форми договору, на відсутність підстав для стягнення штрафу та пені, а також про необхідність залучення при розгляді вказано спору як третьої особи іпотекодержателя ОСОБА_5 . За вказаних обставин сторона відповідача просила переглянути заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року у справі №509/2591/20, рішення суду скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

На вказану заяву 09 листопада 2020 року до суду надійшли заперечення позивачки ОСОБА_2 , в яких остання просила у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення відмовити. В обґрунтування заперечень зазначала, що ОСОБА_4 була обізнана щодо дня, часу та місця судового розгляду. Щодо посилань представника відповідачки на нікчемність укладеного між сторонами договору зазначала, що це був договір про наміри, а не попередній договір. Укладаючи договір та отримуючи грошові кошти, ОСОБА_4 знала про свої обов`язки за Договором, а також про штрафні санкції за його невиконання. Посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, просила у задоволенні заяви про перегляд заочного рішеннявідмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Від представника позивачки адвоката Бойко Г.В. надійшла заява, в якій вона просила здійснити розгляд заяви про перегляд судового рішення в її відсутність, заперечення на заяву, подані ОСОБА_2 , підтримала в повному обсязі.

Статтею 287 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч.2 ст. 286 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення має бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

Суд, вивчивши заяву, подану представником відповідачки ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення та додані до неї документи, прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

Статтею 288 ЦПК України визначені вимоги для скасування заочного рішення, а саме заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, діючим законодавством України для скасування заочного рішення передбачено одночасна наявність двох умов поважність причин неявки в судове засідання та істотність доказів, на які сторона посилається, для правильного вирішення справи.

Щодо посилання представника відповідачки про необізнаність ОСОБА_3 щодо існування судового спору та не повідомлення відповідачки про дату, час і місце судового розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до інформації, одержаної судом з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою в м.Одесі та Одеській області не значиться (а.с.29).

Відповідно до частин 6, 10 статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Відповідно до вимог частини 11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

На виконання вказаних вимог закону судом було здійснені виклики відповідачки ОСОБА_1 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.35, 46).

Крім того, 21 серпня 2020 року представника відповідачки адвоката Борздих К.В. було також окремо повідомлено про наступне судове засідання, призначене на 11:00 годин 22 жовтня 2020 року, про що в матеріалах справи є відповідна розписка адвоката (а.с.53). Згідно частини 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Це спростовує посилання представника відповідачки Трискиби С., що відповідачка не була обізнана про день, час та місце розгляду справи у судовому засіданні, яке було призначено на 11:00 годину 22 жовтня 2020 року.

Будучи у встановленому законом порядку повідомленою про судове засідання, відповідачка ОСОБА_4 та її представник до суду не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили. Таким чином, сторона відповідачки реалізувала своє право на участь у судовому засіданні на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки станом на 22 жовтня 2020 року відповідачка ОСОБА_4 була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, до судового засідання ні особисто відповідачка, ні її представник не з`явились, відзиву не подали, а представник позивачки не заперечував щодо прийняття заочного рішення, у суду були законні підстави ухвалити заочне рішення на підставі наявних в суді доказів.

Щодо посилання представника відповідачки на нікчемність правочину, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 18 лютого 2020 року, суд звертає увагу на наступне.

У поданій заяві про перегляд заочного судового рішення сторона відповідачки визнає факт укладення 18 лютого 2020 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Договору про наміри, факт отримання ОСОБА_8 від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 14 000,00 доларів США (чотирнадцять тисяч доларів США), а також обов`язок ОСОБА_3 по поверненню ОСОБА_2 вказаних грошових коштів. В той же час, представник ОСОБА_3 зазначає, що Договір про наміри є нікчемним, оскільки відповідно до вимог статті 635 Цивільного кодексу України як попередній договір мав бути укладений нотаріально. Оскільки сторонами не було дотримано нотаріальної форми укладення договору, поверненню на думку відповідачки підлягають лише 14 000,00 доларів США (чотирнадцять тисяч доларів США), без сплати пені та штрафу.

Проте, вказані доводи представника відповідачки не ґрунтуються на вимогах закону та є необґрунтованими.

Так, за змістом статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 6 та 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 635 Цивільного кодексу України регулює укладання сторонами попереднього договору. Згідно з частиною 4 вказаної статті договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. З буквального змісту Договору про наміри, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не вбачається, щоб сторони надати йому силу попереднього договору, а отже приписи статті 635 Цивільного кодексу України на виниклі між сторонами правовідносини не розповсюджуються.

Відповідно до вимог статті 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина 1 ст.611 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За вказаних обставин стороною відповідачки не зазначено доказів, які б мали суттєве значення для правильного вирішення справи.

Посилання на незалучення до розгляду справи як третьої особи іпотекодержателя ОСОБА_5 суд також не приймає до уваги, оскільки вказана особа не є стороною правочину, та рішення по справі щодо повернення ОСОБА_8 грошових коштів ОСОБА_2 не впливає на права та обов`язки ОСОБА_5 .

Інших доводів для перегляду заочного рішення відповідачкою не зазначено.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1)залишити заяву без задоволення;

2)скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. 286-287 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Борздих Костянтина Володимировича про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року по справі №509/2591/20 про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду до Одеського апеляційного суду в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Бочаров А.І.