Провадження № 2/161/290/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

представника третьої особи Мазура Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про виселення,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з даним позовом до ОСОБА_1 про виселення.

Позов мотивує тим, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядковується Головному квартирно-експлуатаційному управлінню, є одним із структурних підрозділів Міністерства оборони України та бюджетною організацією. Гуртожиток, що розташований у АДРЕСА_1 перебуває у державній власності Міністерства оборони України та знаходиться на балансі КЕВ м. Володимир-Волинський.

Відповідач зареєстрована та проживає у кімнаті № НОМЕР_1 вказаного гуртожитку, яка вселилася як член сім`ї наймача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 в гуртожитку була надана ОСОБА_4 на період проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 . Оскільки, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 19.02.2019, то відповідач втратила право користування кімнатою в гуртожитку. Не будучи членом сім`ї наймача, ОСОБА_1 відмовляється добровільно виселитися з кімнати гуртожитку, чим порушує право власності і чинить перешкоди в користуванні майном.
Окрім того, основний наймач позбавлений можливості зареєструвати в даному житлі свою теперішню дружину та малолітню дитину.
А тому, просив виселити відповідача із займаної в гуртожитку кімнати без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні 05.03.2020 вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Вимоги позову уточнила, просила виселити відповідача не з кімнати, а з жилого приміщення №30 гуртожитку, що належить Державі Україна в особі Міністерства оборони України, балансоутримувач -- Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський, по вул. Привокзальна, 14 у м. Луцьку Волинської області без надання іншого жилого приміщення, оскільки, жиле приміщення №30 складається з двох приміщень.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні 05.03.2020 позов не визнали. Представник відповідача, зокрема, вказував на те, що виселяти в даному випадку можна лише, якщо відповідач створює умови неможливості спільного проживання. Вона не створює перешкод ОСОБА_2 для проживання, він може вселятися. За відповідачем зберігається право на проживання в гуртожитку по ордеру. Крім того, не можна її виселяти без надання іншого приміщення.
Крім того, відповідач пояснила, що ніколи не перебувала в трудових відносинах з Міністерством оборони України.
Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги позову визнав підставними. Вказував на те, що гуртожиток призначений для проживання військовослужбовців та їх сімей, яким відповідач не є. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, відповідач втратила право проживання в гуртожитку. Третя особа ОСОБА_2 з новою родиною не може проживати в призначеному для його проживання приміщенні гуртожитку, оскільки там проживає відповідач. Просив позов задовольнити.
Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 127 ЖК України та п. 2 Примірного положення про гуртожитки, гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до вимог статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний орден, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу.

Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський є складовою частиною Збройних сил України, підпорядковується Головному квартирно-експлуатаційному управлінню, є структурним підрозділом Міністерства Оборони України та є юридичною особою (а.с. 4-8).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9) стверджується та обставина, що гуртожиток «А-5» розташований за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом державної власності, власником є: Держава Україна в особі Міністерства оборони України, балансоутримувач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський.

Як вбачається з спеціального ордера №15 від 20.01.2016 на право зайняття житлового приміщення, ОСОБА_2 отримав дві кімнати у квартирі АДРЕСА_2 , на склад сім`ї з двох осіб, а саме: ОСОБА_2 як наймач, ОСОБА_1 дружина (а.с. 16).
Позивач, як на підставу заявлених позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 була вселена у кімнату АДРЕСА_3 , як член сім`ї військовослужбовця, а тому після розірвання шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , остання підлягає виселенню без надання іншого службового жилого приміщення.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Аналогічне положення містить і ч. 4 ст. 9 ЖК України.

Загальні правила користування житловими приміщеннями у гуртожитках регулюються ст. ст. 125-132 ЖК Української РСР.

Правовідносини щодо користування та забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців та членів їх сімей житлом, в тому числі і приміщеннями гуртожитків, також регулюються ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою КМУ від 03.08.2006 № 1081, та Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МОУ від 30.11.2011 №737.

Зазначені норми містять диференціацію видів гуртожитків, умови надання такого приміщення у користування та збереження цього права у різних випадках, а також підстави виселення осіб з приміщень гуртожитків.

Враховуючи викладене, вирішення питання про виселення залежить від статусу житлового приміщення; підстав, за яких особа поселилась до нього, тобто статус цієї особи; порядку заселення та певних умов збереження права користування приміщеннями гуртожитку тими чи іншими особами.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про організацію і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року, військовослужбовцям та членам їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла надаються службові житлові приміщення. Службове житлове приміщення надається на час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби.

Судом встановлено, що третя особа -- ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 , що стверджується відповідною довідкою (а.с. 15).
Спірне приміщення №30 в гуртожитку, що належить Державі Україна в особі Міністерства оборони України, балансоутримувач -- Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський, по вул. Привокзальна, 14 у м. Луцьку, з якого просить позивач виселити відповідача, має статус службового жилого приміщення.
Як встановлено судом, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.02.2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 17).
З витягу з протоколу № 29 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 22.05.2019 вбачається, що комісією було прийнято рішення про розподіл житлової площі для постійного проживання, ОСОБА_2 зі складом сім`ї 1 особа, у зв`язку із розлученням (а.с. 18).

На даний час, ОСОБА_2 , який є основним наймачем житлового приміщення перебуває у новому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 19). В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_9 (а.с. 20).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку), вбачається, що в спірному житлі зареєстровані ОСОБА_2 основний наймач, ОСОБА_9 , - дочка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 бувша дружини (а.с. 11).

За змістом ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_1 після втрати статусу члена сім`ї основного наймача житла, договір про порядок користування житловим приміщенням не укладала.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_2 , як основний наймач, не надає згоди на проживання колишньої дружини в квартирі, подав рапорт на ім`я начальника КЕВ м. Володимир-Волинський щодо сприяння у виселенні колишньої дружини з кімнати у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 у зв`язку з розлученням.

В судовому засіданні з пояснень представника третьої особи ОСОБА_7 з`ясовано, що ОСОБА_2 має намір зареєструвати в кімнаті ОСОБА_10 , з якою на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не має право бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідач отримала сервітут у виді права користування житловим будинком, будучи членом сім`ї військовослужбовця, якому в користування було надано службове житло.

Частиною 1 статті 406 ЦК України визначені підстави для припинення сервітуту.

Пунктом 4 частини 1 статті 406 ЦК України передбачено, що підставою припинення сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Оскільки, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 втратила статус члена сім`ї наймача, інших правових підстав для проживання вона не набула, новий ордер на проживання в гуртожитку на ім`я відповідача не видавався, то суд не вбачає достатніх підстав для надання права ОСОБА_1 надалі користуватися жилим приміщенням №30 гуртожитку, що належить Державі Україна в особі Міністерства оборони України, балансоутримувачем якого є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський, по вул. Привокзальна, 14 у м. Луцьку Волинської області.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський про виселення ОСОБА_1 , підлягає до задоволення, оскільки наявні всі правові підстави для цього.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 9, 109, 116, 127, 128, 129 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.
Виселити ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14.12.2005 Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з жилого приміщення №30 гуртожитку, що належить Державі Україна в особі Міністерства оборони України, балансоутримувач -- Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський, по вул. Привокзальна, 14 у м. Луцьку Волинської області без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14.12.2005 Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (44700, м. Володимир-Волинський, вул. Академіка Глушкова, 1, р/ НОМЕР_5 , МФО 803014, УДК у Волинській області, ) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08.07.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій