Справа № 199/5295/19
(2/199/313/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Богун О.О.,

при секретареві Заніздрі А.П.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Грицай В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , де треті особи: ОСОБА_5 та Дніпровська міська рада, про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де треті особи: ОСОБА_5 та Дніпровська міська рада, про визнання права власності.

В обґрунтування позову посилається на те, що між позивачем та відповідачем по справі 28 січня 2006 року було укладено шлюб. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. За час шлюбу з 2006 по 2011 на земельній ділянці спільно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було збудовано двоповерхневий житловий будинок перший поверх 83,7 кв.м., другий поверх - 80,2 кв.м., а всього 163,9 кв.м. без отримання відповідного на те дозволу, але не порушуючи будівельні норми та правила.

13.10.2006 КП «ДМБТІ» ДОР виготовлено технічний паспорт на збудований двоповерхневий житловий будинок по АДРЕСА_1 , який складається з приміщень першого поверху у будинку А-2: коридор № 1- 18,9 кв.м.; санвузол №2 9,4 кв.м.; житлова кімната №3 34,4 кв.м.; кухня №4 21,0 кв.м., разом по А-2, поверх №1 загальною площею 83,7 кв.м., приміщення другого поверху збудований по АДРЕСА_1 складається з наступного: коридор №5 34,7 кв.м.; санвузол №6 3,6 кв.м.; житлова кімната №7 13,5 кв.м.; житлова кімната № 8 28, 4 кв.м.;. разом по А-2, поверх 2 загальною площею 80, 2 кв.м. та наданий висновок про технічний стан житлового будинку.

В вищезазначеному будинку під час шлюбу було зроблено євроремонт, придбано техніку, меблі, посуд та інші необхідні речі для проживання та розпочато оформлення необхідних документів на встановлення права власності самочинного будівництва. Було також зроблено п`ятисотку, технічний паспорт, технічний висновок, документи на газопостачання, договір на підключення до електромереж, водопостачання, підведені комунальні послуги, відкрито особові рахунки на газопостачання, електропостачання та інше. Адреса житловому будинку не надавалася, оскільки відсутні документи про право власності на об`єкт нерухомого майна. До визнання права власності було запропоновано використовувати тимчасову адресу АДРЕСА_1 .

Після розлучення, позивач проживав в будинку та намагався відновити стосунки з відповідачів. Через рік ОСОБА_2 повернулася проживати в домоволодіння на умовах, що позивач тимчасово переїде проживати до своїх батьків, позивач погодився.

Однак, у травні 2016 року відповідачка відразу змінила замки на воротах та вхідних дверях домоволодіння та до теперішнього часу перешкоджає позивачу користуватися будинком.

У зв`язку з тим, що позивачу не було де проживати у 2017 році він повернувся в будинок залишивши відповідачці перший поверх для проживання та продовжив будівництво другого поверху. Однак відповідачка перешкоджала йому в будівництві будинку.

У серпні 2018 року, позивач дізнався, що відповідачкою було подано клопотання «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду ОСОБА_6 по фактичному розміщенні самочинно збудованого житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Після чого, позивач звернувся до Міського голови з клопотанням щодо відкладення розгляду цього питання до подальшого судового розгляду. У серпні 2018 року Дніпровською міською радою Департаментом по роботі з активами, позивачу надано відповідь, що розгляд клопотання ОСОБА_6 від 18.07.2018 призупинено до вирішення спірних питань.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.10.2016 № 94/15 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), гаражів громадянам у м. Дніпропетровську, в тому числі ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки).

Головне архітектурно-планувальне управління департаменту погодило за містобудівними вимогами, визначеними чинною містобудівною документацією, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0974 га. ОСОБА_6 по фактичному розміщенню самочинно збудованого житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровської міської ради від 24.10.2018 № 293/36 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробленої ТОВ «Бізнес-Експерт», площею 0,0974 на. (кадастровий номер: :01:684:0012) по АДРЕСА_1 ; зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0974 га. (кадастровий номер: :01:684:0012) по АДРЕСА_1 (тимчасова адреса) за територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради; затверджено умови передачі земельної ділянки, визначені під час погодження проекту землеустрою щодо її відведення та передачі земельної ділянки площею 0,0974 га. (кадастровий номер: :01:684:0012) в оренду строком на два роки ОСОБА_6 по фактичному розміщенні самочинно збудованого житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (тимчасова адреса) за рахунок земель не переданих у власність або користування для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); віднесено земельну ділянку за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови»; у разі виникнення будь-яких вимог будь-яких осіб щодо земельної ділянки, житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться на цій земельній ділянці, виключну повну юридичну та матеріальну відповідальність за належне задоволення цих вимог, згідно з чинним законодавством несе ОСОБА_6 , Міська рада не є відповідачем з таких питань.

Згідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.08.2018, цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером: :01:684:0012 по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови, вид використання фактичне розміщення самочинно побудованих житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) форма власності комунальна власність, площа земельної ділянки 0,0974 га.

Відповідачка володіє усім будинком, чинить позивачу перешкоди у користуванні будинком та неправомірно користується надвірними будівлями, земельною ділянкою, закріпленою за спірним будинком.

Таким чином, в даному випадку виник спір про право власності на самочинне будівництво, яке виникло на земельній ділянці, що не була відведе для цієї мети та за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно та порушується відповідачем, оскільки вона самостійно почала оформлювати документи пов`язані з набуттям прав власності на самочинно будівництво і позивач не має можливості оформити прав власності на самочинний будинок та користуватися ним.

На підставі викладеного та з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 14.11.2020 позивач просить, визнати об`єкт спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 двоповерховий житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тимчасова адреса), який складається з приміщень 1-го поверху у будинку А-2: коридор №1-18.9 кв.м.; санвузол №2-9.4 кв.м., житлова кімната №3-34.4 кв.м., кухня № 4-21.0 кв.м., разом по А-2, поверх №1 загальна площа складає 83,7 кв.м.. Приміщення 2 го поверху на збудований двоповерховий житловий будинку по АДРЕСА_1 складаються з: коридор №5-34.7 кв.м., санвузол № 6-3.6 кв.м., житлової кімнати № 7-13.5 кв.м., житлової кімнати №8-28.4 кв.м., разом по А-2, поверх №2 загальна площа складає: 80,2 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по Ѕ частині (за кожним) незавершеного будівництва двоповерхового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (тимчасова адреса), який складається з: приміщень 1-го поверху у будинку А-2: коридор №1-18.9 кв.м.; санвузол №2-9.4 кв.м., житлова кімната №3-34.4 кв.м., кухня № 4-21.0 кв.м., разом по А-2, поверх №1 загальна площа складає 83,7 кв.м., приміщення другого поверху на збудований двоповерховий житловий будинку по АДРЕСА_1 складаються з: коридор №5-34.7 кв.м., санвузол № 6-3.6 кв.м., житлової кімнати № 7-13.5 кв.м., житлової кімнати №8-28.4 кв.м., разом по А-2, поверх №2 загальна площа складає: 80,2 кв.м.

Ухвалою суду від 01 липня 2019 року відмовлено позивачу у відстроченні сплати судового збору.

Ухвалою від 22 липня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні від 02.03.2020 залучено до участі у справі в якості третіх осіб - Дніпровську міську раду та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено о розгляду по суті позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила у задоволенні позову відмовити, надавши відзив на позовну заяву, в якому крім іншого зазначила, що спірний будинок у передбаченому законом порядку до експлуатації не приймався, даних щодо звернення позивача до компетентних органів стосовно узаконення самочинно збудованого житлового будинку, а також про відмову цих органів у вирішенні спірного питання позивачем не надано, що суперечить вимогам діючого законодавства. (а.с.130-133).

Представника відповідача - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував, підтримавши відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи Дніпровської міської ради Борсук Ю.В. у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши суду пояснення на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.59-60).

Третя особа: ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. 13.05.2020 надав суду письмові пояснення з приводу позовних вимог, в яких зазначив, що він придбав будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою продавця, а тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі (том - 2, а.с.3-6).

Представник третьої особи адвокат Грицай В.О. у судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що суперечать вимогам діючого законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Грицай В.І., повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с.80-83).

В період шлюбу сторонами самовільно без отримання відповідних дозволів на будівництво було збудовано житловий будинок.

Відповідно до Інформаційної довідки від 15.09.2006 № 1493 щодо адреси житлового будинку по АДРЕСА_1 зазначено, що адреса житловому будинку не надавалась. Офіційна адреса будь-якому об`єкту може бути присвоєна за наявністю документів, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна та запропоновано до визнання права власності на нерухомість використовувати тимчасову адресу АДРЕСА_1 .

13.10.2006 КП «ДМБТІ» ДОР виготовлено технічний паспорт на збудований двоповерхневий житловий будинок по АДРЕСА_1 , який складається з приміщень першого поверху у будинку А-2: коридор № 1- 18,9 кв.м.; санвузол №2 9,4 кв.м.; житлова кімната №3 34,4 кв.м.; кухня №4 21,0 кв.м., разом по А-2, поверх №1 загальною площею 83,7 кв.м. Приміщення другого поверху на збудований по АДРЕСА_1 складається з наступного: коридор №5 34,7 кв.м.; санвузол №6 3,6 кв.м.; житлова кімната №7 13,5 кв.м.; житлова кімната № 8 28, 4 кв.м.;. разом по А-2, поверх 2 загальною площею 80, 2 кв.м. та наданий висновок про технічний стан житлового будинку.

Відповідачкою було подано клопотання «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду ОСОБА_6 по фактичному розміщенні самочинно збудованого житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Після чого, позивач звернувся до Міського голови з клопотанням щодо відкладення розгляду цього питання до подальшого судового розгляду. У серпні 2018 року Дніпровською міською радою Департаментом по роботі з активами, позивачу надано відповідь, що розгляд клопотання ОСОБА_6 від 18.07.2018 призупинено до вирішення спірних питань.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.10.2016 № 94/15 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), гаражів громадянам у м. Дніпропетровську, в тому числі ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки).

Головне архітектурно-планувальне управління департаменту погодило за містобудівними вимогами, визначеними чинною містобудівною документацією, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0974 га. ОСОБА_6 по фактичному розміщенню самочинно збудованого житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровської міської ради від 24.10.2018 № 293/36 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 (тимчасова адреса) в оренду ОСОБА_7 по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), а саме було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробленої ТОВ «Бізнес-Експерт», площею 0,0974 на. (кадастровий номер: :01:684:0012) по АДРЕСА_1 ; зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0974 га. (кадастровий номер: :01:684:0012) по АДРЕСА_1 (тимчасова адреса) за територіальною громадою м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради; затверджено умови передачі земельної ділянки, визначені під час погодження проекту землеустрою щодо її відведення та передачі земельної ділянки площею 0,0974 га. (кадастровий номер: :01:684:0012) в оренду строком на два роки ОСОБА_6 по фактичному розміщенні самочинно збудованого житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (тимчасова адреса) за рахунок земель не переданих у власність або користування для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); віднесено земельну ділянку за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови»; у разі виникнення будь-яких вимог будь-яких осіб щодо земельної ділянки, житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться на цій земельній ділянці, виключну повну юридичну та матеріальну відповідальність за належне задоволення цих вимог, згідно з чинним законодавством несе ОСОБА_6 , Міська рада не є відповідачем з таких питань.(а.с.25-27).

Згідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.08.2018, цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером: :01:684:0012 по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови. Вид використання фактичне розміщення самочинно побудованих житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) форма власності комунальна власність, площа земельної ділянки 0,0974 га. (а.с.51-52).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

За змістом ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту.

Як вбачається із матеріалів справи позивач, перед початком будівництва домоволодіння не отримав проектну документацію на будівництво будинку та не отримав документи, які дають дозвіл на початок будівництва, а відтак об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.

Частина 2 ст. 376 ЦК України, визначає, що особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом Закону України «Про місцеве самоврядування», до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено питання про прийняття до експлуатації об`єктів будівництва.

При розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»). Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Така правова позиція визначена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 127/18746/15-ц.

Отже, при вирішенні спору суд повинен належним чином перевірити, чи було питання введення в експлуатацію самовільно побудованого будинку предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № 461 від 13.04.2011 року прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами, поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до 4-5 категорії складності здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі інспекцією сертифіката.

Таким чином, єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти є Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.

Як визначено ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до п. п. 2 п. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294, Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації).

Суд встановив, що позивач не звертався до уповноваженого органу саме із необхідним пакетом документів, передбаченим чинним законодавством, для прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» зазначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Будівництвом об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об`єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ (ст. 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об`єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної ст. 1, 7, 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до ст. 29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст. 27, 30 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 12 вищевказаної Постанови, вирішуючи справи за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до п. 21 зазначеної Постанови, при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених ст. 27, 29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

З контексту ч. 3, 4 ст. 376 ЦК України, випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм ч. 3 ст. 376 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення ч. 1 ст. 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа № 1621/436/12 від 11.07.2018 року, аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 1328цс15.

Надані докази, зокрема Технічний паспорт на нерухоме майно - виготовлений станом на 13.10.2006 року (а.с.84-91), звіт про оцінку майна (а.с.29-56), підтверджують лише факт здійснення самочинного будівництва з дотриманням встановлених будівельних норм. Оскільки позивач не звертався до компетентних органів із питання введення в експлуатацію самочинно побудованої будівлі, а суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво, узгоджувати забудови й приймати в експлуатацію об`єкти нерухомості, то відсутні підстави вважати про наявність між сторонами спору про право.

У даній справі, позивачем не надано доказів введення спірної прибудови до експлуатації в установленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права. Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року у справі №6-159цс15. Оскільки, матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення позивача до відповідних органів про прийняття в експлуатацію указаної будівлі, а також про відмову цих органів у його вирішенні, звернення позивача до суду із даним позовом є передчасним.

Таким чином, виходячи зі змісту положень ст. 328 ЦК України набуття права власності передбачає дотримання певної процедури, з якою закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, а також з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України, а ст. 331 ЦК України не передбачено такий спосіб захисту прав, як визнання права власності на новостворене майно шляхом ухвалення судового рішення, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 328, 331, 376, 392 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 76, 78, 81, 82, 141, 206, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , де треті особи: ОСОБА_5 та Дніпровська міська рада, про визнання права власності відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів.

Суддя О.О.Богун

07.12.2020