Номер провадження 2/243/94/2020
Номер справи 243/6471/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 11 » січня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, яка мотивована тим, що ОСОБА_2 була власницею земельної ділянки площею 0,0547 га, переданої їй на підставі рішення Слов`янської міської ради народних депутатів №371 від 24.09.1997 року для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 та даного будинку.

При житті ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_3 вищезазначений житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла у м. Слов`янську Донецької області.

07.10.2006 року ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла в м. Слов`янську Донецької області.

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами за АДРЕСА_1 .

Позивач у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , що приходиться йому бабусею.

30.10.2017 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після бабусі ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В той же час, відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 14.03.2019 року нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0547 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 склавши заповіт 27.12.1993 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на його бабусю ОСОБА_3 , заповіт на земельну ділянку не складала, оскільки рішення про передачу зазначеної земельної ділянки та державний акт на неї було отримано ОСОБА_2 лише у 1997 та 1998 роках відповідно, тобто набагато пізніше дня складання заповіту на житловий будинок.

При житті ОСОБА_2 отримала державний акт про право приватної власності на землю за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Оскільки на теперішній час право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за позивачем, просить визнати за собою право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач, Слов`янська міська рада Донецької області, відповідно до наданої заяви просила розглянути справу без участі свого представника, рішення ухвалити відповідно до діючого законодавства, заперечень щодо позову не надала.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.03.2006 року.

27.12.1993 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким заповіла належний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3

07.10.2006 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.12.1993 року державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори, за реєстровим №1-6049, зареєстрованого в Слов`янському БТІ 17.01.1994 року за №11312/30, реєстраційний номер №15750968.

Відповідно до свідоцтва про народження від 08.10.1957 року, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про одруження від 30.06.1998 року, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ».

19.01.2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_7 , а у разі неприйняття нею спадщини ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 18.04.1985 року ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.05.2016 року.

Згідно з повідомленням державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 16.10.2019 року, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №406/2016. Заяву про прийняття спадщини 28.07.2015 року подав онук ОСОБА_1 . Заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 подала дочка ОСОБА_7 30.10.2017 року ОСОБА_1 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину.

30.10.2017 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07.10.2006 року державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р., за реєстровим №1-4296, зареєстрованого в Слов`янському БТІ 26.10.2006 року за номером запису 11312 в книзі 30, реєстраційний номер №15750968.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2017 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , що також підтверджується довідкою КП «БТІ» м. Слов`янська від 15.06.2017 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , оскільки спадкоємець не надав будь-яких документів на підтвердження родинних відносин.

Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на дану земельну ділянку за позивачами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.07.2017 року земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0547 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі Державного акту від 22.01.1998 року ДН №002456 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 з наступними змінами й доповненнями якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем житлового будинку в АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою за життя спадкодавця на її ім`я оформлене не було.

На теперішній час іншого шляху, ніж визнання права власності на вказану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає.

За нормами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Оскільки на теперішній час відповідно до ст. 25 ЦК цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинилась у зв`язку з її смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ними права власності на земельну ділянку, реалізувати своє право на спадщину.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1258, 1259, 1268 ЦК України, п. 3.14 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,0547 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 21 січня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова