Справа № 462/3433/19 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/3505/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Левицького І.М.;

Скочко А.В. представника Залізничної районної адміністрації

Львівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 17 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства (ЛКП) «Нове» та Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго», в кінцевій редакції позовних вимог якого просив зобов`язати відповідачів зробити ремонт опалювальної системи будинку АДРЕСА_1 для центрального опалення ванної кімнати квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки 3 906 грн. 83 коп. майнової шкоди та 2 500 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка проживає у квартирі АДРЕСА_3 , який знаходиться на утримані та обслуговувані ЛКП «Нове». 01 грудня 2010 року між нею та відповідачем ЛКП «Нове» був укладений типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У квартирі ванна кімната не опалюється зовсім, неодноразові її звернення з приводу усунення неполадок в системі опалення залишені відповідачами без задоволення. ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не знижує оплату за опалення і позивачка протягом періоду з 01 червня 2016 року по 31 квітня 2019 року оплатила 3 984 грн. 38 коп. за послуги центрального опалення ванної кімнати, вбиральні та коридора, яких фактично надано не було і ці кошти вона вважає своїми збитками. Також вважає, що протиправними діями відповідачів їй нанесена моральна шкода в розмірі 2 500 грн. (а.с. 2-7, 32-34).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Зобов`язано Львівське комунальне підприємство «Нове» провести ремонтні роботи мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 для відновлення роботи рушникосушки у ванній кімнаті, розташованій в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 .

У задоволені решти вимог позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 107-113).

Дане рішення оскаржив представник позивачки.

Апелянт просить оскаржуване рішення „скасувати частково та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що на Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, як відповідача, „не може бути покладено зобов`язання вчинити ремонт мереж теплопостачання до квартири позивача.

Також вважає помилковим висновок суду про те, що „заявлена до стягнення сума витрат на оплату послуг з центрального опалення не є збитками, а також про те, що моральна шкода не може бути відшкодованою позивачці на підставі статті 1167 ЦК України, оскільки згадана норма права не поширюється на договірні відносини (а.с. 119-120).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи, зокрема і позивачкою, що даний спір випливає з договірних відносин, оскільки спірні правовідносини між сторонами спору регулюються договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який укладено між позивачкою та ЛКП «Нове» (а.с. 48-51), і саме згаданий відповідач отримує від позивачки оплату за послуги, які він зобов`язався надавати згідно даного договору (а.с. 46-47).

Саме виходячи з вище наведених обставин суд першої інстанції і частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , зобов`язавши ЛКП «Нове» провести відповідні ремонтні роботи в будинку АДРЕСА_1 та (зокрема) в квартирі позивачки, з чим ЛКП «Нове» погодилося, оскільки (як відповідач) рішення суду не оскаржувало.

В той же час, будь-які договірні відносини між позивачкою та Залізничною районною адміністрацією є відсутніми, а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог стосовно Залізничної районної адміністрації, як відповідача по справі, і доводи апеляційної скарги даний висновок не спростовують.

Стаття 1167 ЦК України знаходиться в підрозділі 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ ЦК України, а відтак не може застосовуватися до «Договірних зобов`язань» (підрозділ 1 розділу ІІІ ЦК України).

А положеннями вище згаданого договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який укладено між позивачкою та ЛКП «Нове», не передбачено умов за яких підлягає відшкодуванню моральна шкоди.

Відтак, у суду були відсутніми правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивачки моральної шкоди заподіяної їй неналежним виконанням виконавцем (ЛКП «Нове») взятих на себе зобов`язань згідно з укладеним з позивачкою договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, яки її право не було порушено (упущена вигода). Тобто, як вбачається з наведеного, збитки відносяться до майнової шкоди, а відтак підлягають відшкодуванню в порядку, який передбачений для «недоговірних зобов`язань» (підрозділ 2 розділу ІІІ ЦК України).

В той же час, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка просила стягнути з відповідачів 3 906 грн. 83 коп., які було сплачено нею ЛКП «Нове» протягом періоду з 01 червня 2016 року по 31 квітня 2019 року на виконання взятих на себе зобов`язань по укладеному з ЛКП «Нове» договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тобто і ця позовна вимога випливає з договірних відносин, а тому не може розглядатися та вирішуватися в порядку, який передбачений для вирішення питань пов`язаних з відшкодуванням збитків, як способом відшкодування майнової шкоди.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 17 вересня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 січня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.