РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/5227/18

Провадження № 2/638/1355/20

14.01.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретарів Скрипаченко В. Р., Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

з участю представника позивача Перепелиці В. М.

з участю представників відповідача Малойвана Є. І., Харченка К. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» в особі представника Перепелиці В. М. 17.04.2018 року поштовим засобом зв`язку звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме просить суд стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування простроченим кредитом по договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року в розмірі 27012, 59 доларів США, що в еквіваленті на гривню становить 705568, 86 грн. та заборгованість по процентам за користування простроченим кредитом по договору анкеті №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року 26965, 50 євро, що в еквіваленті на гривню становить 867480, 14 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року по справі №2-702/11 позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто зі ОСОБА_1 заборгованість, розраховану станом на 13.08.2013 року за договором №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року в розмірі 60783,91 доларів США, що еквівалентно 485845,79 грн. та заборгованість за договором-анкетою №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року в розмірі 59 695,33 євро, що в еквіваленті складає 633648,26 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1740 грн. та 1741 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.10.2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року у справі №2-702/11 залишено без змін. 28.11.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року, проте станом на дату звернення із цим позовом рішення суду у добровільному порядку боржником не виконано. Таким чином, зі ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по процентах за користування простроченим кредитом по договору №2982 від 04.04.2006 року та договору-анкеті №5006746 від 11.04.2008 року за період з 16.04.2015 року до 16.04.2018 року (у межах строку позовної давності) у розмірі 27012,59 доларів США, що еквівалентно станом на 16.04.2018 р. за офіційним курсом НБУ 705568,86 грн. та 26965,50 євро, що еквівалентно станом на 16.04.2018 р. за офіційним курсом НБУ становить 867480,14 грн. 20.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» було укладено договір факторингу №85/FAA, згідно умов якого AT «УкрСиббанк» зобов`язався відступити ТОВ «УМК» права грошової вимоги, що належать AT «УкрСиббанк», серед іншого на підставі: договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року, з усіма змінами та доповненнями, в тому числі, але не виключно, про встановлення ліміту овердрафту, заяв про встановлення ліміту овердрафту, укладеного між ОСОБА_1 та AT «УкрСиббанк», договору-анкети №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року, з усіма доповненнями, в тому числі, але не виключно, заяви (для клієнтів служби Private Banking), укладеного між ОСОБА_1 та AT «УкрСиббанк». Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Харченко К. С. надав до суду відзив, згідно якого рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року по справі №2-702/11 стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість за договором №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року та додаткової угоди до нього про встановлення ліміту овердрафту в розмірі 60783, 91 доларів США та заборгованість за договором-анкетою №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року в розмірі 59695,33 Євро. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.10.2014 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Тобто, на теперішній час існує рішення суду про стягнення з відповідача суми боргу за вказаними вище договорами, а відтак, з моменту постановлення апеляційним судом Харківської області рішення позивач втратив право на нарахування процентів та неустойки за цими договорами. Вважає, що нарахування та стягнення заборгованості за відсотками, розмір яких встановлено договорами, нарахованих на суму заборгованості встановленої рішенням суду є незаконним.

Представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» - адвокатом Перепелицею В. М. надано відповідь на відзив, згідно якого згідно вимог ЦК України та змісту договору №2982 та договору анкети слідує, що наявність рішення про задоволення вимог кредитора про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане відповідачем , не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування простроченим кредитом та штрафних санкцій, передбачених умовами договорів та ЦК України.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» - адвокат Перепелиця В. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Харченко К. С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року по справі №2-702/11 позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по овердрафту та заборгованості по нарахованим процентам задоволено: стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року в розмірі 60783, 91 доларів США (залишок заборгованості за овердрафтом 19991, 07 доларів США та заборгованість по процентам (за строкову та прострочену заборгованість) 40792, 84 доларів США), що в еквіваленті на гривню України становить 485845, 79 грн. та заборгованість за договором-анкетою №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року в розмірі 59695,33 євро (залишок заборгованості за овердрафтом 19956, 22 євро та залишок заборгованості за процентами (за строкову та прострочену заборгованість) 39739, 11 євро, що еквівалентно на гривню України становить 633648, 26 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат (Т. 1, а. с. 71-76).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.10.2014 року апеляційну скаргу відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року залишено без змін (Т 1, а. с. 77-82).

Тобто, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року набрало законної сили 16.10.2014 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Також судом встановлено, що 20.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія.» укладено договір факторингу №85/FAA, згідно умов якого AT «УкрСиббанк» зобов`язується відступити ТОВ «УМК.» права грошової вимоги, що належать AT «УкрСиббанк», на підставі договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року, з усіма змінами та доповненнями, в тому числі, але не виключно, про встановлення ліміту овердрафту, заяв про встановлення ліміту овердрафту, укладеного між ОСОБА_1 та AT «УкрСиббанк»; договору-анкети №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року, з усіма доповненнями, в тому числі, але не виключно заяви (для клієнтів служби Private Banking), укладеного між ОСОБА_1 та AT «УкрСиббанк» (Т. 1, а. с. 33-39).

15.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія.» складено Акт про передачу Права вимоги, за яким AT «УкрСиббанк», в порядку та на умовах, визначених договором відступило, а ТОВ «УМК.» набуло право вимоги, в тому числі за договором №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року, з усіма змінами та доповненнями, та договором-анкетою №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року (Т. 1, а. с. 50-51).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.04.2018 року заяву представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання задоволено, заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження його правонаступником задоволено, поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 28.11.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 р. по цивільній справі №2-702/11 (2/638/3943/13), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 р. в розмірі 60783,91 доларів США, що в еквіваленті на гривню України становить 485845,79 грн., і заборгованість по договору-анкеті №50006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 р. в розмірі 59695,33 євро, що в еквіваленті на гривню України становить 633648,26 грн., замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у виконавчому листі №2-702 (2/638/3943/13), виданому Дзержинським районним судом м. Харкова по цивільній справі №2-702/11 (2/638/3943/13), до відкриття виконавчого провадження його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» (а. с. 98).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Приписами статті 8 Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з вимогами додаткової угоди про встановлення ліміту овердрафту №3 до договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року від 04.04.2008 року, банк надає клієнту овердрафт для проведення операцій з використання платіжних карток понад суми залишку коштів по картковому рахунку клієнта № НОМЕР_1 . При цьому, надання офердрафту за цією угодою можливо до 03.04.2009 року, кожен окремий виданий кредит на умовах овердрафту та нараховані на нього проценти повинні бути погашені не пізніше 03.04.2009 року (пункт 1).

У відповідності до пункту 6 вказаної додаткової угоди, ця угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє до 03.04.2009 року, але у будь-якому випадку до повного погашення клієнтом своєї заборгованості перед банком, проте розділом 3 визначено права та обов`язки банку, зокрема банк має право: призупинити подальшу видачу овердрафту (кредиту), прийняти рішення про дострокове погашення овердрафту (кредиту) і достроково стягнути суму виданого овердрафта (кредиту), у тому числі шляхом звернення стягнення на забезпечення, у випадку порушення клієнтом умов цієї угоди (Т. 1, а. с. 64-66).

Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» використав право вимагати дострокового повернення заборгованості по овердрафту та заборгованості по нарахованим процентам, а саме звернувся до суду з відповідним позовом, та за результатами розгляду справи рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.10.2014 року, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по договору №2982 про відкриття картрахунку та видачу платіжної картки від 04.04.2006 року в розмірі 60783, 91 доларів США (залишок заборгованості за овердрафтом 19991, 07 доларів США та заборгованість по процентам (за строкову та прострочену заборгованість) 40792, 84 доларів США), що в еквіваленті на гривню України становить 485845, 79 грн. та заборгованість за договором-анкетою №5006746 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.04.2008 року в розмірі 59695,33 євро (залишок заборгованості за овердрафтом 19956, 22 євро та залишок заборгованості за процентами (за строкову та прострочену заборгованість) 39739, 11 євро, що еквівалентно на гривню України становить 633648, 26 грн.

Тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною першою цієї статті, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 сформулювала, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, суд відхиляє аргументи сторони позивача про те, що на підставі статті 599 та частини 4 статті 631 Цивільного кодексу України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

У згаданій вище правовій позиції Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що «оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося…, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки».

Дана позиція була застосована Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду при перегляді 06 лютого 2019 року в касаційному провадженні рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справі №175/4753/15-ц, та відмовлено в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до позичальника, оскільки «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».

Верховний Суд також зазначив, що «в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». «… Оскільки у позивача було відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, банк не заявляв, то у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю».

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають обов`язково враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

В силу частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» звернувшись у листопаді 2009 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по овердрафту та заборгованості по нарахованим процентам, яка була присуджена рішенням суду від 23.10.2013 року до стягнення, реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання відповідача і в подальшому був не вправі повторно нараховувати проценти за користування простроченим кредитом при наявності судового рішення, тому у задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями ст.ст. 11-13, 43, 49, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 354 ЦПК України, статтями 509, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625-628, 631, 1046, 1047, 1049, 1050, 1054 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.01.2020 року.

Головуючий: