ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м. Харків

справа № 628/1980/16-ц

провадження № 22-ц/818/95/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»,

третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та зобов`язання виключити відомості з кредитної історії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року, ухвалене суддею Литвиновим А.В., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та зобов`язання виключити відомості з кредитної історії.

Позов мотивований тим, що в забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 надав особисту поруку шляхом укладання договору поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року.

Позивач вважає, що закінчився строк протягом якого ПАТ КБ «Приватбанк» мав право звернутися із вимогою до нього за договором поруки на підставі того, що 02 вересня 2011 року відповідач надіслав вимогу до ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, а йому таку вимогу не надсилав та в листопаді 2013 року звернувся з позовом до Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості. Таким чином, у травні 2012 року сплив шестимісячний строк для звернення із вимогою до поручителя.

Також, він вважає ще однією підставою визнати договір поруки припиненим той факт, що у жовтні 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку позичальнику ОСОБА_2 , а він не давав згоду на таке підвищення та не знав про нього. Крім того, у вересні 2016 року йому стало відомо, що ТОВ «Українське бюро кредитних історій» веде кредитну історію на його ім`я та 10 вересня 2016 року до даної кредитної історії було включено відомості щодо наявності у нього незакритого договору поруки за кредитним договором укладеним 30 листопада 2007 року. На його думку включення таких відомостей до кредитної історії є незаконним.

В зв`язку з цим просив суд визнати поруку за договором поруки HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року припиненою, визнати строком припинення поруки травень 2012 року та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити відомості із кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 про вищевказаний договір поруки.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнав та просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1

Відповідач ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та третя особа ОСОБА_2 належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, але представник відповідача та ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлися та не надавали відомостей про причини своєї неявки.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволені позову з інших підстав.

Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року постанову Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором було пред`явлено лише боржнику ОСОБА_2 , тому зміни строку виконання зобов`язання для поручителя не відбулося. Пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено право банку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні і позичальнику ОСОБА_2 було направлено лист від 03 жовтня 2008 року щодо підвищення відсоткової ставки. ОСОБА_1 був ознайомлений з кредитним договором і його умовами, викладеними в пункті 2.3.1. Крім цього, зміна процентної ставки була здійснена банком до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Внесені до кредитної історії відомості щодо ОСОБА_1 відповідають дійсності, тому позовні вимоги щодо їх виключення не підлягають задоволенню.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 30 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк) та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №HAR0GK01270044, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 11900дол. США строком до 30 листопада 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку, на умовах та у строки, визначені договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаними кредитними договорами, 30 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №HAR0GK01270044/1, згідно умов якого поручитель зобов`язався нести солідарну з позичальником майнову відповідальність за виконання всіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

У п.12 цього договору визначено, що порука припиняється після п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настанні строку виконання основаного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками справи, рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року у справі №641/12705/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HAR0GK01270044 в розмірі 14023дол. США, яка складається з: 5950,41дол. США - заборгованості за кредитом, 6515,73дол. США - заборгованості за процентами, 1556,95дол. США - заборгованості по комісії.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що це рішення суду не скасовано.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Так, при розгляді вказаної справи судом першої надавалась оцінка договору поруки, строку його дії та строку пред`явлення позову Банку, оскільки судом застосовувались положення ст.ст. 526, 530, 536, 553, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України.

Зокрема, при розгляді вказаної справи суд дійшов висновку, що оскільки Банк збільшивши без згоди поручителя розмір процентної ставки, змінив обсяг зобов`язання поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, що суперечить положенням ч.1 ст.559 ЦК України, порука ОСОБА_1 є припиненою, в порядку ч.1 ст.559 ЦК України (в редакції, що діяла на час розгляду вказаної справи судом).

З урахування викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання поруки припиненою підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зазначення судом строку припинення поруки травень 2012 року, то вони не підлягають задоволенню, оскільки при розгляді справи №641/12705/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, судом було надано правове обґрунтування з цього приводу, а тому в обговорення зазначеного питання колегія суддів не входить.

В частині позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити відомості із кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 про вищевказаний договір поруки, колегія зазначає наступне.

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначається Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

У статті 3 цього Закону надано визначення термінів, що вживаються в цьому Законі.

Так, кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.

Суб`єкт кредитної історії - будь-яка юридична або фізична особа, яка уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія.

Статтею 10 цього Закону передбачений порядок зберігання та вилучення інформації, що складає кредитну історію.

Так, згідно ч.1 цієї статті бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Разом з тим, із наданої позивачем виписки з кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 не вбачається інформації щодо незакритого договору поруки, який є предметом спору. У вказаних відомостях міститься лише відмітка «кредит закрит ?» з позначкою «-». Крім того, вона стосується, як зазначено у відомостях, іпотечного договору, що не є предметом розгляду даної справи.

Більш того, сам позивач у позовній заяві зазначає, що у нього наявні підстави вважати, що дана інформація стосується саме договору поруки, що є предметом цивільної справи. Тобто посилання позивача ґрунтуються на припущеннях та жодним чином не підтверджені.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» пояснив, що інформація до кредитних історій вноситься на підставі інформації банку. За наявності рішення суду про припинення поруки позивач не позбавлений можливості звернутись із такою заявою і після узгодження з банком Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» буде прийнято відповідне рішення.

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судовий витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та зобов`язання виключити відомості з кредитної історії - задовольнити частково.

Визнати поруку за договором поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року припиненою.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплати судового збору на загальну суму 766,27грн. (сімсот шістдесят шість гривень 27коп.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 21 січня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко