СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9345/20

пр. № 2-о/759/579/20

30 червня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2020 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991.

Заяву обгрунтовує тим, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Снідавка, Косівського р-ну, Івано-Франківської обл. та після закінчення восьмого класу Снідавської восьмирічної школи з 01.09.1987 по 24.06.1991 навчалася у Львівському музично-педагогічному училищі ім. Філарета Колеси на денній формі навчання де їй було видано 15.10.1988 ВВС Шевченківського райвиконкому м. Львова паспорт гр. СРСР серії НОМЕР_1 в якому було проставлено штамп про прописку по 01.07.1991, тобто по дату закінчення училища, після чого 15.08.1991 заявника було прийнято на посаду вчителя музики та співів Снідавської неповної середньої школи, згодом 12.03.1992 заявник уклала шлюб з ОСОБА_2 на підставі чого змінила прізвище на « ОСОБА_1 » та в даному шлюбі вона народила двох дітей і до кінця 1993 р. проживала в с. Снідавка Косівського р-ну, а у грудні цього ж року переїхала на постійне місце проживання до м. Києва, та 30.08.2002 вона разом з чоловіком придбала квартиру АДРЕСА_1 в якій вони проживають по сьогоднішній день, однак через те, що заявник своєчасно не оформила паспорт гр. України в неї виникло багато проблем з документами на підставі чого їй необхідно встановити факт постійного проживання на території України для отримання паспорта громадянина України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2020 відкрито провадження по справі (а.с. 26).

Заявник у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 25.06.2020 від неї надійшла заява про слухання справи без її участі (а.с. 38).

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 23.06.2020 надіслала до суду пояснення в яких зазначила, що на підтвердження факту постійного проживання станом на 24.08.1991 заявник не надала достатньо доказів, однак документи, які до проголошення незалежності України або після утворювалися під час прописки/реєстрації осіб і які подаються для встановлення факту незалежності до громадянства України або набуття громадянства України не визначено процедуру, умови та термін їх зберігання та за законодавством на сьогодні не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих осіб (прописаних) на 1991 рік та відповідає за їх зберігання, а належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час, а тому просили слухати у відсутність представника відділу за наявними у справі матеріалами (а.с. 30-35).

Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність сторін, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є уроджекою с. Снідавки, Косівського р-ну, Івано-Франківської обл. (а.с. 5, 6).

Згідно архівної довідки від 12.05.2017 №27 виданої МОН України Львівського Національного університету ім. Іван Франка педагогічний коледж ОСОБА_1 з 01.09.1987 (Наказ від 24.08.1987 №182 про зарахування) по 24.06.1991 (наказ від 24.06.1991 №187 про відрахування) навчалася у Львівському музично-педагогічному училищі ім. Філатера Колесси на денній фррмі навчання, спеціальність музичне виховання». Здобула кваліфікацію «Вчитель музики і співів, музичний вихователь» (а.с. 7).

15.10.1988 ОСОБА_1 видано паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік серії НОМЕР_4 в якому проставлено штамп про прописку з 17.09.1987 по 01.07.1991 (а.с. 10).

Як вбачається із трудової книжки серія НОМЕР_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 15.08.1991 прийнята на посаду вчителя музики та співів Снідавської неповної середньої школи (а.с. 13).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період роботи у Снідавській неповній середній школі з 01.09.1992 взяла дородову відупстку та з 28.12.1992 по 01.11.1995 їй була надана частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується довідкою №56 від 02.10.2013 виданої Снідавською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів (а.с. 13).

12.03.1992 ОСОБА_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 у відділі ЗАГсу Косівського райвиконкому Івано-Франківськї обл, актовий запис №13, на підставі чого ОСОБА_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 14).

19.06.2017 заявник зверталася із заявою про реєстрацію місця проживання до ВПРМП Святошинської РДА, однак їй надано відмову на підставі до постанови 207 КМУ правил реєстрації п. 11 абз. 1, оскільки відсутній паспортний документ громадянина України (а.с. 22).

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 N 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 N588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а»- «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання на території України заявника у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.199) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 259, 264, 265, 293, 294, 315 ЦПК Українии, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Уродженка с. Снідавка, Косівського р-ну, Івано-Франківської обл.) постійно проживала на території України станом на 24.08.1991.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 30.06.2020.