Справа № 591/8349/19
Провадження № 2-п/591/44/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року м. Суми

Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Товстуха Д.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Основними аргументами необхідності перегляду прийнятого рішення є те, що відповідачка з`являлася на судові засідання, однак про розгляд справи, призначеної на 14 травня 2020 року її не повідомили. Крім цього, заявник не погоджується з рішенням суду, вважає, що їх шлюб має шанси на збереження, однак для цього необхідно більше часу.

З оспорюваним рішенням суду відповідач ознайомилася 9 червня 2020 року.

В судовому засіданні відповідачка заяву підтримала.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав:

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24 квітня 1985 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №674 (а.с.53-54).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про розгляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 3 січня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Саме за вказаною адресою та адресою зазначеною, як фактичне місце проживання відповідача, направлялися судові повідомлення про час та місце розгляду справи на 19 лютого 2020 року, 24 березня 2020 року, 14 травня 2020 року (а.с.15,30,33).

В підготовче судове засідання, призначене на 19 лютого 2020 року відповідачка з`явилася, про розгляд справи, призначений на 24 березня 2020 року була повідомлена під розписку, на 14 травня 2020 року сповіщена по телефону, їй направлялося пошове повідомлення, яке повернулося до суду із відміткою пошти «за закінченням строку зберігання» (а.с.29,32).

Однак відповідач в судові засідання, ані 24 березня 2020 року, ані 14 травня не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, письмово свою позицію не висловила.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про поважність причин неявки в судове засідання.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Однак, відповідачем не наведено жодних доказів, які мають істотне значення для справи та які не були враховані при винесенні заочного рішення.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

В судовому засіданні при вирішенні питання про скасування заочного рішення заявниця повідомила суду, що з позивачем у справі мешкають окремо, подружні стосунки не підтримують.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення суду, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11 грудня 2020 року.

Суддя Г.В.Шелєхова