Справа № 638/5/19
Провадження № 2/638/337/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Башинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2019 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого вказує, що 19.08.2016 між ним, як виконавцем та ОСОБА_2 , як замовником був укладений договір про надання послуг з розробки та впровадження інтернет орієнтовного програмного забезпечення №08/19/02. Виконавець зобов`язався за завданням замовника надати послуги з проектування , розробки та верстки інтернет сайту, що включає в себе інтеграцію сайту з СМS Wordpress, згідно макетів, технічного завдання та дизайну, наданих замовником. Загальна вартість послуг складає 10 000 грн. 19.08.2016 позивач звернувся до відповідача із електронним листом, у якому повідомив про необхідність надати макет з правками відповідача, у відповідь відповідач направив електронного листа із вкладенням макетів. Відповідачем отримано роботи від позивач, що підтверджується перепискою. Проте, у порушення умов договору відповідачем не здійснено оплату послуг за два етапи, на загальну суму 7 000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача три відсотка річних у сумі 210 грн, інфляційні витрати у сумі 980,05 грн та судові витрати.

Представником відповідача подано відзив на позов, якому вказується, що між замовником та виконавцем не було підписано жодних актів прийому передачі наданих послуг, що говорить про ненастання подій за якою замовник зобов`язаний сплати винагороду за надані послуги. Зазначені обставини встановлені постановою Київського апеляційного суду у справі №759/2997/17. ОСОБА_1 фактично не почав виконувати зобов`язання за договором, а судом було підтверджено факт повернення авансового внеску від виконавця до замовника. Замовник сплативши авансовий платіж та не отримав визначених послуг забажав повернення авансового платежу. Виконавець авансовий платіж повернув, відповідно договір був розірваний, послуги не надані, а замовник не зобов`язаний сплачувати жодних коштів за договором №08/19/02. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що 19.08.2016 між ОСОБА_2 , як замовником та ФОП ОСОБА_1 , як виконавцем, укладений договір про надання послуг з розробки та впровадження інтернет-орієнтованого програмного забезпечення № 08/19/02, за змістом якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати послуги з: проектування, розробки та верстки інтернет сайту, що включає в себе: інтеграцію сайту з CMS- Wordpress, згідно макетів, технічного завдання та дизайну, наданих замовником. Кінцевою метою надання послуг є коректна робота сайту, без помилок та з наявним функціоналом, визначеним технічним завданням, зі збереженням адміністративної панелі, інтерактивної головної сторінки.

Пунктами 7.2., 7.3. договору сторони встановили, що у випадку повного чи часткового невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні всі збитки, завдані таким невиконанням або неналежним виконанням. У випадку порушення виконавцем термінів надання послуг, погоджених додатком до договору, він зобов`язаний повернути замовникові вартість сплачених коштів в якості авансу та сплатити штрафні санкції в розмірі 1 % від суми договору за кожен день прострочення.

У відповідності до додатку № 1 до договору №08/19/02 від 19.08.2016 сторони дійшли згоди, що термін надання послуг становитиме 40 календарних днів, загальна вартість надання послуг становитиме 10 000 грн без ПДВ, а також визначено перелік робіт, які мав виконати відповідач.

Відповідно до пункту 2.1. договору, виконавець зобов`язувався: надати послуги відповідно до переліку, що визначений сторонами у додатках; представити на погодження замовника зразки макетів (не більше 3) та у разі необхідності разом із представниками замовника провести їх корекцію, а також узгодити їх структуру та зміст; надати послуги у терміни, передбачені умовами цього договору та його додатками; після завершення надання послуг передати їх результат замовнику по акту приймання-передачі відповідно до умов розділу 4 цього договору.

Відповідно до пункту 3.2., 3.3 договору, оплата за надання послуг здійснюється замовником поетапно. Сума та спосіб оплати визначена у кошторисному розрахунку (додаток №1 до цього договору). Оплата провадиться у безготівковій формі шляхом перерахування суми на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до додатку №1 до договору, спосіб оплати послуг включає наступні етапи: І. 3 000 грн протягом 5 днів з дня підписання договору до початку надання послуг; ІІ. 4 000 грн - протягом 5 днів після надання послуг з переліку додатку №1 до договору та підписання проміжного акту приймання-передачі наданих послуг; ІІІ. 3 000 грн - після проведення тестування, підписання Акту приймання- передачі наданих послуг та запуску інтернет ресурсу (сайту) в інтернет.

За пунктом 5.1. договору термін надання послуг визначений у додатках до цього договору та починається із дати надання виконавцю усіх необхідних матеріалів для надання послуг та проведення авансового платежу згідно із пунктом 3.2. даної угоди.

Між замовником та виконавцем не було підписано жодних актів прийому-передачі наданих послуг, що говорить про ненастання події за якою замовник зобов`язаний сплатити винагороду за надані послуги.

19.08.2016 ФОП ОСОБА_1 отримав попередню оплату 3 000 грн, що підтверджується самим позивачем.

06 лютого 2017 року адвокат ОСОБА_2 - Солдаткін О.С. надіслав на адресу відповідача лист №3 від 03.03.2017, у якому повідомив про те, що останній не виконав взяті на себе зобов`язання за договором та вимагав повернута 3 000 грн авансового платежу та 12 700 грн штрафних санкцій за 127 днів прострочення виконання зобов`язання, розрахованої за період з 29.09.2016 по 03.02.2017, на картковий рахунок позивача.

Як зазначає саме позивач, вищевказаний лист був направлений відповідачу засобами електронного зв`язку на електронну пошту та цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в договорі.

10 лютого 2017 року відповідач повернув позивачу 3 000 грн авансового платежу, від сплати пені відмовився.

ФОП ОСОБА_1 фактично не починав виконувати зобов`язання за договором, що підтверджує факт повернення авансового платежу від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Зазначені обставини встановлені постановою Київського апеляційного суду від 12.05.2020 у справі №759/2997/17 за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення пені за договором про надання послуг.

Приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правила ч. 1 ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610-611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом із тим, згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконав визначені договором зобов`язання, повернув суму авансової оплати на рахунок ОСОБА_2 , чим погодився, що не фактично не виконав умови договору, а отже жодних зобов`язань щодо сплати коштів за Договором №08/19/02 у ОСОБА_2 пед ФОП ОСОБА_1 немає.

У відзиві представником відповідача заявлено вимогу про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4999 грн.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного:

П.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі відмови в позові, на позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч.3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10. 2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до попереднього розрахунку судових витрат, договору про надання правової допомоги №30/01 від 30.01.2017, рахунка фактури №28/05 від 28.05.2020, акту про прийняття передачі наданих послуг квитанції №1975-4426-7293-2434, наданих представником відповідача адвокатом Солдаткіним О.С. йому за консультації надання правової допомоги, отримання доказів, підготовки відзиву сплачено відповідачем ОСОБА_2 4999 грн.

Враховуючи викладене, зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4999 грн підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 158, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України ст. ст. 6,537,626, 629,631,610,611 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) судові витрати у сумі 4999 (чоти тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.06.2020.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД