Справа № 355/1240/19
Провадження № 2/355/26/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Ющенко Л.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Баришівка Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 треті особи без самостійних вимог Баришівська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 20.08.2019 року звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд визнати недійсною заяву № 415 від 26.04.2017 року подану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Баришівської районної державної нотаріальної контори, про відкликання заяви від 03.03.2017 року за № 200 про прийняття спадщини за заповітом посвідченим Семенівською сільською радою, Баришівського району Київської області 20.09.2007 року за Р. № 928 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 .

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилась, її представник ОСОБА_1 заявлений позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подавали. Представник відповідачів адвокат Чередніченко Н.В. в судовому засіданні проти заявленого позову заперечила в повному обсязі, просила в задоволенні позову відмовити. Своє заперечення представник мотивує тим, що посилаючись на підстави визнання відмови про прийняття спадщини не дійсною передбачені ст.229-233 ЦК України, позивач мотивує лише підстави передбаченні ст.229 ЦК України, а саме вчинення правочину під впливом помилки, жодним чином не мотивуючи інші передбачені законом обставини, як то вчинення правочину під впливом обману, насильства чи тяжких обставин.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов не мотивованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 .

При житті ОСОБА_7 склав заповіт згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно заповів позивачу ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входять житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки розташовані під спадковим будинком по АДРЕСА_1 та товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 являються його доньки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

11.11.2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті її чоловіка, ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті їхнього батька, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_6 звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті її батька, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.03.2017 року позивач звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про відкликання своєї заяви про відмову від прийняття спадщини від 10.01.2017 року та про прийняття спадщини в повному обсязі за заповітом посвідченим Семенівською сільською радою, Баришівського району Київської області 20.09.2007 року за № 928.

26.04.2017 року позивач знов звернулася до нотаріальної контори з заявою про відкликання заяви поданої нею 03.03.2017 року про прийняття спадщини за заповітом посвідченим Семенівською сільською радою Баришівського району Київської області 20.09.2007 року за № 928.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сестра та зять позивача, будучи допитані в судовому засіданні кожен окремо, пояснили суду що після смерті чоловіка позивач ОСОБА_3 перебувала в тяжкому моральному стані, проте пояснити в чому саме це виражалось свідки не змогли, зазначивши лише, що позивач дуже сумувала за чоловіком. Також свідки зазначили, що їм відомо, що позивач декілька разів їздила до нотаріуса, проте, що вона там робила їм достеменно не відомо. Відомо лише з слів позивача, що їздила оформляти спадщину.

Суд критично ставиться до тверджень свідків про тиск на позивача з боку відповідачів, оскільки це відомо свідкам лише з слів позивача.

Також суд критично ставиться до пояснень представника позивача, про те, що правочин вчинено позивачем в наслідок помилки, оскільки представник позивача жодним чином не мотивував в чому саме помилялась позивач під час вчинення правочину. Як вбачається з матеріалів досліджених судом позивач 11.11.2016 року звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом, яка була зареєстрована 01.01.2017 року, при цьому як вбачається з заяви, позивачу було роз`яснено наслідки такого правочину. В подальшому користуючись своїм правом, яке їй було роз`яснено, позивач 03.03.2017 року звернулась до нотаріуса з заявою про відкликання своєї заяви про відмову від прийняття спадщини від 10.01.2017 року та про прийняття спадщини в повному обсязі за заповітом посвідченим Семенівською сільською радою, Баришівського району Київської області 20.09.2007 року за № 928. Нотаріусом знову було роз`яснено позивача її права у зв`язку з таким зверненням.

26.04.2017 року, тобто за 3 дні до перебігу шестимісячного строку на прийняття спадщини, позивач знов звернулася до нотаріальної контори з заявою про відкликання заяви поданої нею 03.03.2017 року про прийняття спадщини за заповітом посвідченим Семенівською сільською радою Баришівського району Київської області 20.09.2007 року за № 928 та відмовилась від прийняття спадщини як за заповітом так і за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_7 . Таким чином остаточно відмовившись від прийняття спадщини. При цьому нотаріусом втретє було роз`яснено наслідки такої дії.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність помилки при відмові від прийняття спадщини у зв`язку з не усвідомленням правових наслідків такої відмови, оскільки нотаріусом неодноразово було роз`яснено суть його дії та зміст статей ЦК України, які регламентують право спадкоємця на відмову від спадщини.

Подання та відкликання заяв про відмову від спадщини суд розцінює як те, що позивач розуміючи наслідки таких заяв не могла визначитись з наступними діями, проте закон обмежує сторону в часі для прийняття такого рішення.

Що стосується посилань позивача на те, що правочин вчинено в наслідок тяжких життєвих обставин та під тиском відповідачів, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідачі чинили на неї тиск.

Посилання позивача на ту обставину, що вона до теперішнього часу проживає в будинку, несе витрати на його утримання, а відповідачі до теперішнього часу не отримали свідоцтв на право власності на спадкове майно, суд не приймає до уваги, оскільки данні обставини жодним не впливають на предмет позову та не стосуються оспорюваного правочину.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 10,12,81,141,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 треті особи без самостійних вимог Баришівська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 10.12.2020 року

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко