Справа № 545/2898/19
Провадження № 2/545/144/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі судового засідання Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином,

ВИРІШИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь завдану йому моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в розмірі 15000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року відповідача визнано винним за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу. Після спричинення йому тілесних ушкоджень стан його здоров`я погіршився. Виникли головні болі в потиличній сім`яній ділянці, безсоння, головокружіння, швидка втомленість, головний біль посилюється у другій половині дня, що призвело до тривалого лікування. В результаті отриманих тілесних ушкоджень та через неможливість продовження активного громадського життя, у нього були порушені нормальні життєві зв`язки.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, яку призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України (а.с.21, 22).

09 грудня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що на його думку позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та тривалих страждань, оскільки на їх підтвердження ним не надано достатніх та достовірних доказів. Перебування позивача після винесення обвинувального вироку на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, в якому сам позивач працює на керівній посаді, на його думку є сумнівним та жодним чином не підтверджує спричинення моральної шкоди, внаслідок отриманих позивачем тілесних ушкоджень. До тог ж, лікування не було тривалим (а.с.86, 87).

17 грудня 2019 року судом задоволено клопотання представника позивача Плохута О.В. про поновлення строку на подання доказів, поновлено строк на подання доказів та прийнято письмові докази під час розгляду справи 17 січня 2020 (а.с.33, 34).

В судовому засіданні 17 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Додатково пояснив, що заподіяння йому відповідачем тілесних ушкоджень принизило його гідність. Він займає посаду завідуючого хірургічним відділенням лікарні, є головним хірургом міста. Крім того, є викладачем медичної стоматологічної академії. Бійка вплинула на його репутацію, набула розголосу та вийшла за межі контакту з відповідачем. Діями відповідача порушені його актуальні життєві плани. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Він є людиною, яка не підтримує насилля, однак був втягнений до побутової бійки, і йому неприємно було пояснювати оточуючим про походження синця на обличчі. Незважаючи, що тілесні ушкодження йому заподіяно 01 травня 2019 року, він вимушений був лікуватися протягом декількох місяців, а в листопаді 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні, головний біль його турбує до цього часу.

В останнє судове засіданні позивач не прибув, доручив представляти його інтереси його представнику - адвокату Плохута О.В., яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що заподіяні ОСОБА_2 ОСОБА_4 тілесні ушкодження в кримінальному провадженні в сукупності кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Разом з тим слід врахувати, що позивачу заподіяна закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, а тому він до цього часу відчуває головні болі. До того, тривалий час з обличчя позивача не сходив синяк, і йому незручно було знаходитись серед колег, пацієнтів, студентів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Івко С.О. у судовому засіданні заперечили проти позову, посилаючись на підстави викладені у відзиві, вважають, що у матеріалах справи відсутні докази щодо спричинення позивачу моральної шкоди.

Вислухавши позиції сторін та їх представників, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року у справі №545/1351/19 ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним вироком встановлено, що 01 травня 2019 року, близько 20-00 години, поблизу будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 на ґрунті тривалих неприязних відносин та ревнощів, умисно наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 , а саме, удар кистю правої руки, стиснутої в кулак в область голови, удар в область грудної клітини та удар стопою правої ноги у взутті в колінний суглоб лівої ноги потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_2 , згідно висновку експерта № 409 від 23 травня 2019 року, спричинив потерпілому ОСОБА_1 наступні тілесні ушкодження: до першої групи відносяться закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та синець лівого ока, які по ступеню тяжкості оцінюються лише в своїй сукупності та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; до другої групи відносяться набряк м`яких тканин лівого колінного суглобу та синець тулубу, які по ступеню тяжкості оцінюються як в своїй сукупності та к і кожне окремо як легкі тілесні ушкодження. (а.с.6, 7).

Згідно із ст.56 Кримінального процесуального кодексу України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

За нормою ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Висновком експерта обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації №409 від 23 травня 2019 року підтверджуються механізм спричинення та ступінь тяжкості заподіяних ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 тілесних ушкоджень при обставинах, встановлених вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року.

За даними виписки №5735 КП «1-а міська клінічна лікарні Полтавської міської ради» від 08 листопада 2019 року із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , убачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні з 05 листопада 2019 року по 08 листопада 2019 року із діагнозом: відновний період ЗЧМТ (01 травня 2019 року) зі струсом головного мозку (а.с.8, 9).

За приписами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак позивач, посилаючись на те, що внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації, протиправними діями відповідача були порушені актуальні життєві плани позивача, наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, - не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Разом із тим, суд визнає, що злочинні дії відповідача дійсно завдали позивачу моральної шкоди, оскільки права позивача були порушені і природно, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Отже, з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності, з огляду на ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог стосовно розміру шкоди заявленого до відшкодування, як завдання моральної шкоди, шляхом зменшення відповідної суми з 15000 грн. до 2000 грн.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 840грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13, 76, 77, 81, 82, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 від 03 липня 1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , інші відомості відсутні.

Повне судове рішення складено 20 січня 2020 року.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області Л.В.Шелудяков