Справа № 461/820/19
Провадження № 6/461/77/20
УХВАЛА

09.07.2020 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Івасюти Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву представника ОСОБА_1 адвоката Яцишина Ореста Васильовича про відстрочення виконання рішення суду,

встановив:

представник ОСОБА_1 адвокат Яцишин О.В. звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 14 січня 2019 року ПАТ «Приватбанк» звернувся до Галицького районного суду міста Львова із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 24 грудня 2019 року судом першої інстанції було частково задоволено позов ПАТ «Приватбанк». Відповідно до рішення суду, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 96 974 гривень 86 копійки та судові витрати у розмірі 1 461 гривня 63 копійки, у решті позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 21 травня 2020 року рішення Галицького районного суду м. Львова залишено без змін.

Згідно поданої заяви, до 2018 року ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність як ФОП і виплачував борг ПАТ «Приватбанк». Після 2018 року ОСОБА_1 проведено ліквідацію ФОП та з того часу офіційно він не працював і, відповідно, не отримував заробітної плати, тому через тимчасові фінансові труднощі він не міг належним чином і у встановлений строк виплачувати борг ПАТ «Приватбанк».

В квітні 2020 року ОСОБА_1 знову зареєструвався як ФОП, однак у зв`язку з широким розповсюдженням захворювання COVID-19 та вжитими карантинними обмеженнями мати постійний прибуток поки для заявника є неможливим. Крім цього, представник боржника зазначає, що в ОСОБА_1 на утриманні є неповнолітня дочка ОСОБА_2 , що також поладає на нього додаткові фінансові витрати.

Заявник подав заяву, в якій просив розгляд заяви проводити без участі ОСОБА_1 та його представника, згідно якої заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.2 ст.435 ЦПК України щодо строків розгляду заяви та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд заяви провести за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2019 року було частково задоволено позов ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якого з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість в розмірі 96 974 гривень 86 копійки та судові витрати у розмірі 1 461 гривня 63 копійки, у решті позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 21 травня 2020 року рішення Галицького районного суду м. Львова залишено без змін. До 2018 року ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність як ФОП та виплачував борг ПАТ «Приватбанк». Після 2018 року ФОП провела процедура ліквідації, після чого ОСОБА_1 офіційно не працював і, відповідно, не отримував заробітну плату, тому не міг належним чином і у встановлений строк виплачувати борг. В квітні 2020 року ОСОБА_1 знову зареєструвався як ФОП, однак у зв`язку з широким розповсюдженням захворювання COVID-19 та вжитими карантинними обмеженнями мати постійний прибуток для нього є неможливим. На утриманні в ОСОБА_3 є неповнолітня дочка ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд у виняткових випадках може змінити визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215 до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» внесено зміни, згідно з якими назву і текст постанови викладено в редакції «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2» та впроваджено ряд профілактичних і протиепідемічних заходів та запроваджено обмежувальні заходи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року №239 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни, згідно з якими карантин на території України продовжений до 24 квітня.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року №338-р "Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації" визначено, що з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до статті 14 та частини другої статті 78 Кодексу цивільного захисту України установити для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 24 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 року №291 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни, згідно з якими карантин на території України продовжений до 11 травня.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни, згідно з якими карантин на території України продовжений до 22 травня.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Верховний Суд України у п.10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує у тому числі стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Звертаючись із даною заявою до суду, заявник просить відтермінувати виплату заборгованості, посилаючись на те, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 відновив підприємницьку діяльність, яка була припинена з 2018 року, а введення і продовження карантину значно ускладнює можливість виконання ним рішення суду на період проведення карантинних заходів.

Крім того, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30 червня 2020 року (а.с.14) ОСОБА_1 не має у власності майна.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи надзвичайні обставини, зумовлені поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строки продовження на всій території України дії карантину, а саме до 31.07.2020 року, фінансове становище заявника, яке погіршилося внаслідок карантинних обмежень, наявність об`єктивних даних які перешкоджають виконанню рішення суду з поважних причин, відсутність даних щодо ухилення боржника від виконання даного рішення, суд приходить до висновку, що заява про відстрочення виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12-13, 81,260, 354,435 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 96 974 гривень 86 копійки та судові витрати у розмірі 1 461 гривня 63 копійки строком на 6 (шість) місяців з моменту постановлення даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до розділу XII пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 09 липня 2020 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.