Справа № 306/720/20
Провадження № 2-о/306/40/20
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху(окреме провадження)

02 липня 2020 року м. Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Тхір О. А., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа комунальне унітарне підприємство" Свалявське районне бюро технічної інвентаризації, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.3 вищевказаної постанови, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується, або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до вимог ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Перевіривши подані документи, встановлено, ща заяву слід залишити без руху, оскільки така подана без додержання вимог, викладених ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно з п.2 ч.1 та ч. 2 ст. 318 ЦПК України, в заяві повинні бути вказані причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт та до заяви повинні бути додані докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

У поданій заяві, представник заявника просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, представником заявника в порушення зазначених вимог подано до суду заяву для її розгляду в порядку окремого провадження, не зазначивши причин неможливості одержання або відновлення зазначених документів, що підтверджують відповідні факти, які заявник просить встановити та доказів, які підтверджують те, що зазначені юридичні факти кимось оспорюються або не визнаються. Тобто в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПУ України у заяві відсутній чіткий виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, а саме яким чином та ким оспорюється той факт, що ОСОБА_1 належать правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , із зазначенням доказів, що підтверджують дані обставини (оспорювання чи не визнання юридичних фактів).

Крім того, відповідно до положень ч.5 ст.177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Зазначених вимог позивачем також не дотримано з огляду на наступне.

Крам того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102 грн.

Частиною 1 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто (2102х0,2=420,40) 420,40 грн.

Як вбачається із доданих разом із заявою квитанцій про сплату судового збору № від 16.04.2019 року та № від 10.03.2020 року судовий збір сплачено у справі № 306/355/20, про наявні відповідні відмітки на квитанціях від 16.07.2019 року та 10.03.2020 року.

Таким чином, заявнику слід сплатити судовий збір за подання заяви у справах окремого провадження, та додати до заяви оригінал документу, що підтверджує його, за ставкою, визначеною ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - у розмірі 420,40 грн., на рахунок суду.

Відповідно до частини першої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Вимоги щодо форми та змісту будь-якої письмової заяви, клопотання, заперечення, а також документів, що до них додаються, визначені ст. 183 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 8 т. 62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник: під час розгляду спорів , що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах ( малозначні справи ) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

З системного аналізу ст. ст.19, 60,274ЦПК України вбачається, що представником у суді у справах щодо спорів щодо спадкування, може бути лише адвокат або законний представник.

При цьому, згідно з ч. 4ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно доЗакону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За відсутності ордера, довіреність повинна містити інформацію, що повноваження на представництво в суді надано саме адвокату, а не громадянину.

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 18.06.2018 (справа № 910/15163/17).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника заявника, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру, виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Слід також зазначити, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у довіреності з доданням доказів того, що представник за довіреністю має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Зі змісту довіреності від 07.12.2018 не вбачається, що повноваження з представництва заявником ОСОБА_1 надані саме особі яка є адвокатом, зокрема, не надано доказів на підтвердження відомостей, що ОСОБА_2 має право на зайняття адвокатською діяльністю Також матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 є особою, яка має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Тобто довіреність сама по собі не є доказом, який підтверджує повноваження ОСОБА_2 діяти від імені ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявленими вимогами, а також не свідчить про те, що у відносинах з довірителем ОСОБА_2 як представник за довіреністю, виступає у статусі адвоката, або що він має повноваження законного представника ОСОБА_1 ..

За таких обставин суд не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_2 уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 при зверненні до суду з вимогами, що стосуються спору щодо про встановлення факту, що має юридичне значення та подавати від його імені будь-які заяви чи клопотання.

Відповідно до положень ч.1 ст.185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

А тому, у відповідності до вимог ч.1 ст.185, ч. 3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України, заяву слід залишити без руху та зобов`язати заявника усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом десяти днів з дня отримання ухвали, шляхом уточнення заяви, подачі копій заяви та додатків до заяви та письмових доказів, копій письмових доказів, оформлених у встановленому законом порядку. У випадку не усунення недоліків заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 293, 294, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа комунальне унітарне підприємство" Свалявське районне бюро технічної інвентаризації, про встановлення факту, що має юридичне значення- залишити без руху.

Надати представнику заявника ОСОБА_2 строк строк для усунення недоліків заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Якщо заявник у встановлений строк усуне, зазначені в ухвалі недоліки, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У випадку невиконання недоліків у вказаний строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Свалявського районного суд

Закарпатської області О.А.Тхір

02.07.2020