справа № 462/7947/19
УХВАЛА

14 січня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить розірвати договір № б/н від 23.04.2019 року та Додаткової угоди № б/н від 26.10.2019 року украдений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 20 000 грн. сплаченого авансового платежу.

Увідповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Згідно зч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення із позовом складає відповідно 768,40 грн.,а позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768, 40 грн.

Згідно вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається із позовної заяви, позивач вказав у прохальній частині вимогу майнового та не майнового характеру, відтак необхідно сплатити судовий збір зазначений вище за кожну вимогу окремо.

Окрім цього, як вбачається із позовної заяви в обґрунтування несплати судового збору позивач посилається зокрема на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачі», де зазначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням позивача, оскільки на позовні вимоги про розірвання договору та стягнення коштів за договором побутового підряду Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, який вважає себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, в разі порушення його прав, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», навівши таким чином підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте зміст позовної заяви не відповідає вищевикладеним приписам законодавства України, що свідчить про те, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Частина 3 статті 22 вказаного Закону, на яку посилається позивач, є загальною нормою, яка встановлює, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав та не встановлює коло таких осіб.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача на вимогич.ч. 2, 5 ст. 95 ЦПК України, де зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Натомість, до позовної заяви додані письмові докази, які не відповідають вказаним вимогам ст. 95 ЦПК України, оскільки позивач не підтверджує відповідність копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків заяви.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому.

Керуючись ст.175,177,185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів - залишити без руху.

Позивач має право протягом строку, який не перевищує десяти днів з дня вручення йому ухвали, усунути недоліки заяви. Якщо позивач усуне зазначені недоліки заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя/підпис/ А.І. Кирилюк

З оригіналом згідно.

Суддя: