РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач 26.04.2019 року звернулася до суду з даним позовом. Вимоги мотивувала тим, що 23 вересня 2016 року вона надала відповідачу ОСОБА_2 позику на суму 3600,00 гривень зі сплатою 5% за кожен місяць користування позикою, про що остання власноруч склала розписку. Гроші зобов`язалась повернути за першою вимогою. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути борг, однак вона борг не повертає, проценти не сплачує. У зв`язку з викладеним позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача 3600,00 грн. боргу, з урахування індексу інфляції 1944,00 грн., проценти за користування кредитом 5580,00 грн., судовий збір в сумі 768,40 грн. та витрати на правничі послуги в сумі 1500,00 грн., а всього на загальну суму 13392,40 грн.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягала (а.с.13).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, відзив на позов не подала (а.с. 18).

Відповідно до ч.1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за однозначного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив на позов; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому суд, зі згоди позивача, ухвалив проводити розгляд справи в заочному порядку.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.09.2016 р. позивач надала відповідачу ОСОБА_2 позику на суму 3600,00 гривень зі сплатою 5% за кожен місяць користування позикою, про що остання власноруч склала розписку (а.с.6).

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути борг, однак вона борг не повертає, проценти не сплачує.

На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів ( суму позики)… Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей.

У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Станом на 26.04.2019 року сума боргу складала 3600,00 гривень, що підтверджено відповідною розпискою. Таким чином, ураховуючи визначений договором позики розмір процентів - 5% за кожен місяць користування, сума процентів за користування позикою станом на 26.04.2019 р., день звернення до суду, складає 5580,00 із розрахунку 180 грн. на місяць (3600 грн. х 5%) х 31 місяців прострочення.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином підлягає стягненню з відповідача сума боргу, з урахування індексу інфляції 1944,00 грн., яка підтверджена розрахунком позивача, який перевірений судом.

Ураховуючи вищенаведене, оцінивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 768,40 грн.

Крім того, ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, до яких відносяться згідно ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на наведені правові норми, враховуючи надані позивачем розрахунок розміру витрат на надання правничих послуг, квитанцію про оплату таких послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 526, 553,554, 625, 1046, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму боргу за договором позики 3600 гривень, з урахуванням індексу інфляції 1944 гривні, проценти за користування позикою 5580 гривень, а всього стягнути 11124 гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Плвний текст рішення складений 20 січня 2020 року

Суддя Т.В. Безрук