Номер провадження: 22-ц/813/1059/20
Номер справи місцевого суду: 517/324/19
Головуючий у першій інстанції Гончар І. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюра Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

- про розірвання шлюбу-,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА та АРГУМЕНТИ СТОРІН:

05.03.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами та просила суд розірвати шлюб з ОСОБА_1 зареєстрований 28 жовтня 2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського управління юстиції у м. Одесі від 28.10.2004 року, актовий запис № 465 та стягнути на її користь 1700 грн понесених судових витрат.

Вимоги обґрунтовувала тим, що 28 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб в якому народилось троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,Даніїл-26.12.2014 року та ОСОБА_4 -26.12.2014 року .

На протязі спільного життя виникали суперечки через різні погляди на життя та обов`язки по веденню сумісного господарства та вихованню дітей. Відповідач поводив себе агресивно, що негативно впливає на неї та дітей, внаслідок чого спільне життя стало неможливим.

Позивачка зазначає, що на даний момент ведення спільного господарства та сумісного проживання припинено і, втрачені всі духовні та фізичні зв`язки між ними, любов та взаємоповага , а тому подальше спільне життя суперечить її інтересам.

Позивачка зазначає, що майнових спорів немає. Діти проживають з нею.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 25 липня 2019 року

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено частково . Шлюб, зареєстрований 28 жовтня 2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №465 - розірвно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 768(сімсот шістдесят вісім гривень ) 40 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставиться питання про зміну мотивувальної частини судового рішення з зазначенням дати припинення шлюбних стосунках - 05 травня 2017 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що ці обставини підтверджені в заяві до органів поліції 02.06.2019 року,договором оренди житла.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В заяві відповідач ОСОБА_1 просить справу слухати в його відсутності.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 02.07.2020 року.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни мотивувальної частини судового рішення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд у відсутності сторін, дійшов до висновку, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше збереження шлюбу та сім`ї є неможливим.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб,який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції у м. одесі,про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений актовий запис за № 465 від 28.10.2004 року та видене свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1 .

В шлюбі народилось троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,Даніїл-26.12.2014 року та ОСОБА_4 -26.12.2014 року .

02.06.2019 року відповідно до заяви ОСОБА_2 внесений запис до ЖЄО № 7235 щодо побиття чоловіком ОСОБА_1 15-річної дитини( а.с.24-29).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_2 зазначила, що на даний час фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, окреме проживання та відсутність спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу.

Матеріали справи не містять заперечень відповідачем щодо цих обставин.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

Доводи апеляційної скарги про те, що шлюбні стосунки припинені з 05 травня 2017 року не підлягають задоволенню так як в позовній заяві не було зазначено точної дати припинення спільного проживання сторін, а сам відповідач заперечень до суду не надав.

До правоохоронних органів позивачка звернулась 02.06.2019 року, а до суду 05.06.2019 року. В своїй позовній заяві зазначила, що на даний час припинили вести спільне господарство та сумісно проживати.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку , щодо відсутності доказів, що з 05 травня 2017 року сторони припинили шлюбні стосунки.

Доводи про те, що з 05 травня 2017 року ним укладено договір оренди житла не свідчить про припинення подоужних стосунків

Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду ї інстанцій та не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З врахуванням вимог ст.375 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що районний суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги сплачений відповідачем судовий збір в розмірі 1152,60 грн поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра