Справа № 462/844/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Аврамишиної Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з позовом про вселення у квартиру АДРЕСА_1 , покликаючись на те, що вона є власником 1/2 вказаної квартиру. Відповідач у вересні 2018 року змінив замок у вхідних дверях та не допускає її в оспорювану квартиру та не дає ключі від неї. Просить вселити її в квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 17 квітня 2020 року.

23 квітня 2020 року Залізничним районним судом м. Львова відмовлено ОСОБА_2 у розгляді справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, про що належним чином повідомлено ОСОБА_2 та повідомлено про необхідність подання відзиву на позовну заяву чи клопотання про неможливість подання доказів, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись до суду 09 червня 2020 року, 20 серпня 2020 року та отримано відповідачем 14 вересня 2020 року, однак відповідач не подав відзив на позовну заяву чи будь-які клопотання, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №189497687 від 20 листопада 2019 року.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Левандівка» №150 від 27 січня 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

У відповідності до листів Залізничного відділу поліції НП ГУНП у Львівській області №11919/38/01-48 від 23 жовтня 2018 року, №14188/38/01-19 від 17 грудня 2019 року ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як безспірно встановлено у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спірною квартирою АДРЕСА_1 , позивач втратила доступ до квартири, не може нею користуватися, хоча Ѕ частка такої квартира перебуває у її власності, що грубо порушує її права як співвласника квартири АДРЕСА_1 , а відтак, суд вважає, що позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 слід вселити у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 перешкоди у користуванні такою квартирою.

Крім того, у відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 від 28 лютого 1995 року, дана квартира складається із 2 житлових кімнат, площею 16,8 кв.м., 10,2 кв.м., кухні, площею 6,2 кв.м., ванної кімнати, площею 2,7 кв.м., коридором 4,9 кв.м. вбудованої шафи, площею 0,7 кв.м., загальною площею 42,6 кв.м.

На основі наведеного, а також, враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 не надано суду жодних інших доказів чи не запропоновано іншого порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , суд вважає, що за позивачу та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 слід виділити кімнату № НОМЕР_3 , площею 16, 8 кв.м., відповідачу ОСОБА_2 слід виділити кімнату № НОМЕР_4 , площею 10,2 кв.м., залишивши інші приміщення у спільному користуванні.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212-216, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України з наступними змінами, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_4 , ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_4 , ОСОБА_3 виділити кімнату № НОМЕР_3 , площею 16, 8 кв.м., ОСОБА_2 виділити кімнату № НОМЕР_4 , площею 10,2 кв.м., залишивши кухню, площею 6,2 кв.м., ванну кімнату, площею 2,7 кв.м., коридор 4,9 кв.м. вбудовану шафу, площею 0,7 кв.м., у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1681 /одну тисячу шістсот вісімдесят одну/ гривню 60 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш