Постанова

Іменем України

09 січня 2020 року

м. Київ

справа № 754/10173/14-ц

провадження № 61-32407св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Марфін Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 03 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (далі - ВАТ «МТБ»), правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 206 398,00 доларів США зі сплатою 11,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за надання кредиту 0,5 %, що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом Національного банку України на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, з терміном повернення до 30 червня 2018 року.

Кредитний договір забезпечений договором поруки, укладеним 03 липня 2008 року між ВАТ «МТБ» та ОСОБА_2 .

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором станом на 10 квітня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 4 113 800,15 грн.

22 вересня 2015 року ПАТ «Марфін Банк» збільшило розмір позовних вимог й зазначало, що станом на 08 вересня 2015 року у відповідачів наявна заборгованість, яка становить 236 680,02 доларів США та 1 302 420,20 грн, яку банк просив стягнути з них у солідарному порядку на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2015 року у складі судді Буша Н. Д. позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» 236 680,02 доларів США та 1 302 420,20 грн заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» по 1 827,00 грн судового збору з кожного.

Суд першої інстанції виходив із того, що за порушення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед банком.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

З рішенням суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_2 , яка є поручителем, та оскаржила його в апеляційному порядку.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2017 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що, пред`явивши вимогу до боржника та поручителя про дострокове повернення всієї суми коштів за кредитним договором протягом тридцяти днів з дня одержання цієї вимоги, яка отримана відповідачами 01 вересня 2012 року, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, яким слід вважати 01 жовтня 2012 року. Звернувшись до суду у червні 2014 року з позовом до поручителя, банк пропустив передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України строк, а отже порука є припиненою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_2 (поручитель) звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила оскаржуване судове рішення змінити в частині стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором та відмовити банку в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга свідчить про те, що рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог до боржника, в іншій частині не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

ОСОБА_1 (боржник) судові рішення не оскаржує.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що висновок апеляційного суду про отримання ОСОБА_1 кредиту є необґрунтованим, оскільки судами цей факт не встановлено. Кредит отримали невідомі особи і за цим фактом порушено кримінальну справу. А тому вона, як солідарний боржник, не може погодитись з тим, що з ОСОБА_1 , як основного боржника, стягнуто борг за кредитним договором.

Крім того, документи, надані банком, зокрема, довідка про рух коштів по кредитному рахунку та меморіальний ордер, не є належними та допустимими доказами, що підтверджують факт надання позичальнику кредитних коштів.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ПАТ «Марфін Банк» подало заперечення, в яких просило залишити без задоволення касаційну скаргу, скасувати рішення суду апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та витребувано з Деснянського районного суду м. Києва зазначену справу.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного в складі Верховного Суду на підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 2-175/164/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Мотивувальна частина

Суди встановили, що 03 липня 2008 року між ВАТ «МТБ», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 206 398,00 доларів США: 180 000,00 доларів США - на споживчі цілі та 26 398,00 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою 11,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та терміном повернення до 30 червня 2018 року.

03 липня 2008 року між ВАТ «МТБ» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 00810 СК, за умовами якого остання поручилася за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, станом на 08 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 236 680,02 доларів США та 1 302 420,20 грн.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України суд (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем у справі є ПАТ «Марфін Банк», а відповідачем, зокрема ОСОБА_2 (поручитель). Оскарженими рішеннями відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 .

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі, просить скасувати оскаржені рішення та відмовити у задоволенні ПАТ«Марфін Банк» до ОСОБА_1 (боржника).

Тлумачення статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) дозволяє зробити висновок, що особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 (боржник) судові рішення не оскаржує.

Аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_2 (поручитель) не навела переконливих доводів, яким чином оскаржені рішення, якими відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк» до неї, порушують її права та інтереси як відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2017 року в оскарженій частині.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного судуміста Києва від 24 травня 2017 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:І. О. Дундар

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук