ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/6980/20

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1419/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Шитченко Н.В., Харечко Л.К.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1 ,

особи, які можуть отримати статус учасника справи - ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради в особі Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 жовтня 2020 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного тексту 20.10.2020) у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред"явлення позову,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення. В обгрунтування посилалась на те, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина перебуває на грудному вигодовуванні. Заявниця має намір звернутися до суду про збільшення розміру аліментів, визначення місця проживання дитини з матір`ю та зобов`язання повернути дитину матері. Посилається, що 14.10.2020 батько дитини діючи умисно та підступно, підбіг до заявниці та фактично викрав з рук сина ОСОБА_3 біля будинку, де вона проживала разом з сином, та знак у невідомому напрямку. Про вказану подію було повідомлено в поліцію, проте фактичне перебування сина невідоме, ймовірно це м. Київ.

У заяві про забезпечення ОСОБА_1 просить в порядку забезпечення позову встановити обов`язок та зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення, грудного вигодовування та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері щотижня, кожного понеділка з 10.00 години до п`ятниці 18.00 години без присутності батька дитини.

Щотижня в суботу та неділю встановити обов`язок ОСОБА_2 надати можливість ОСОБА_1 грудного вигодовування малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому числі за місцем проживання батька дитини.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.10.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 щоденно надавати можливість ОСОБА_1 побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині заява не задоволена.

Обгрунтовуючи ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині встановлення обов`язку батьку дитини ОСОБА_2 надання можливості ОСОБА_1 щоденного побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 , проте відмовив у вимозі щодо усунення перешкод у безперешкодному спілкуванні, побаченні, грудному вигодовуванні та спільному проведенні часу з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері щотижня, кожного понеділка з 10.00 години до п`ятниці 18.00 години, без присутності батька дитини, оскільки наявність ухвали про забезпечення вказаних вимог буде вирішенням спору по суті у вказаній частині вимог, тому вказана вимога не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.10.2020, та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам закону та є безпідставною.

В обгрунтування скарги заявник посилається на те, що судом не враховано, що матір дитини проживає в м. Чернігів, а батько у м. Києві, тож мати дитини не зможе кожного дня відвідувати сина. Посилається, що перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною не чинив, проте наголошує на тому, щоб такі відвідування відбувались у його присутності та служби у справах дітей. Дитина не перебуває на грудному вигодовуванні, з 5 місяців на штучному вигодовуванні, при цьому набирає вагу, та за медичними показниками фізично розвивається. Крім того, в умовах запровадженого каратину щоденні приїзди матері дитини громадським транспортом до місця проживання дитини може нести загрозу для дитини та є небезпечним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги, та залишити ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.10.2020 без змін. В обгрунтування посилається на необґрунтованість апеляційної скарги та законність ухвали суду. Зазначає, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у побаченні та спілкуванні з дитиною, що підтверджується непоодинокими зверненнями до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, служби у справах дітей та сім`ї, Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, а також акти державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свідчать про продовження порушення прав, як матері під час виконання ухвали про забезпечення позову. У відзиві заявниця посилається, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 заявниця позбавлена можливості грудного вигодовування сина, посилається на медичний огляд від 13.11.2020 згідно якого вона має можливість забезпечити дитині грудне вигодовування.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в КНП «Дитяча поліклініка №1» ЧМР, дитина знаходиться на грудному вигодовуванні, що підтверджується довідкою КНП «Дитяча поліклініка №1» ЧМР від 16.10.2020 року (а.с. 19, 20).

Згідно талону повідомлення єдиного обліку № 60220, ОСОБА_1 15.10.2020 року подано до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві заяву про перевірку стану малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час знаходиться з колишнім чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та не дає можливості заявниці ОСОБА_1 бачитись з сином (а.с. 49).

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині встановлення обов`язку ОСОБА_2 надання можливості ОСОБА_1 щоденного побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 , проте відмовив у вимозі щодо усунення перешкод у безперешкодному спілкуванні, побаченні, грудному вигодовуванні та спільному проведенні часу з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері щотижня, кожного понеділка з 10.00 години до п`ятниці 18.00 години, без присутності батька дитини, оскільки наявність ухвали про забезпечення вказаних вимог буде вирішенням спору по суті у вказаній частині вимог.

З вимог апеляційної скарги вбачається, що ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова оскаржується в частині задоволених вимог, а саме в частині встановлення обов`язку ОСОБА_2 надання можливості ОСОБА_1 щоденного побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 , в іншій частині ухвала суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині встановлення обов`язку ОСОБА_2 надання можливості ОСОБА_1 щоденного побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заявницею надано належні та допустимі докази для задоволення заяви про забезпечення в частині зобов`язання батька дитини - ОСОБА_2 надання можливості ОСОБА_1 щоденного побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина в тому числі за місцем проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що на розгляді в Новозаводському районному суді м. Чернігова перебуває подана 27.11.2020 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. У позові позивач просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю ОСОБА_1 . Відібрати у ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернути за попереднім місцем проживання з матір`ю ОСОБА_1 . Допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання у ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернути за попереднім місцем проживання з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 131-137). 30.11.2020 відкрито провадження у даній справі.

Судом апеляційної інстанції сторонам надавався час та можливість для узгодження чи уточнення днів та часу (графіку) ОСОБА_1 для побачення, спілкування та грудного вигодовування малолітнього сина, в тому числі за місцем проживання батька. Проте, згоди батьками не було досягнуто, тому апеляційним судом вирішено спір виходячи з доводів апеляційної скаги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції прийшов правильного висновку про часткове задоволення вимог заяви, доводи апеляційної скарги щодо проживання матері дитини в м. Чернігів, а батька у м. Києві, що не дасть можливості відвідування матір`ю дитини кожного дня, щоденні приїзди матері дитини громадським транспортом в умовах запровадженого каратину до місця проживання дитини, що може нести загрозу для дитини та є небезпечним, а також те що дитина не перебуває на грудному вигодовуванні, з 5 місяців на штучному вигодовуванні, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення у повному обсязі складено 10.12.2020.

Головуючий Судді: