Справа № 661/3532/20
Провадження № 2/661/948/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

08 грудня 2020 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Матвєєвої Н.В.,

при секретарі - Дубовка Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до садового товариства «Егергія», ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Горяшко Л.В. звернувся до суду з позовом, вказавши, що у вересні 2005 року батько позивача - ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку № НОМЕР_1 , яка знаходиться на території садового товариства «Енергія» в м. Нова Каховка Херсонської області. Відповідно до протоколу засідання правління садового товариства від 17.09.2005 року, на засіданні було розглянуто заяву ОСОБА_4 про переоформлення садової ділянки, якою вона користувалася на 2 кварталі на ім`я ОСОБА_3 , одночасно із розглядом заяви ОСОБА_3 про прийняття його в члени садового товариства «Енергія» та переоформлення на його ім`я ділянки № НОМЕР_1 , яка раніше належала ОСОБА_4 . З членської книжки кооперативу «Енергія» НОМЕР_4 на земельну ділянку № НОМЕР_1 квартал № НОМЕР_2 , виписаної на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що починаючи з 12.09.2005 року останній щомісячно сплачував членські внески до садового товариства, а також платежі за користування електроенергією в садовому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Відповідно до свідоцтва про народження позивача, у відомостях про батьків зазначено : ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . На початку 2020 року позивач вирішив приватизувати земельну ділянку, якою він розпоряджався після смерті батька, але при підготовці технічної документації на земельну ділянку № НОМЕР_3 , позивачеві стало відомо, що в СТ «Енергія» знаходиться державний акт на ім`я ОСОБА_4 про право власності на земельну ділянку серія АЯ №242613, виданий 07.04.2005 року Новокаховським міським відділом земельних ресурсів. Відповідно до Державного акту № 242613 ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку площею 0, 0595 га, кадастровий № :19:049:1223. ОСОБА_1 дізнавшись, що земельна ділянка, якою він користується приватизована попереднім користувачем ще в квітні 2005 року намагався з`ясувати місцезнаходження ОСОБА_4 для вирішення питання по переоформленню на нього земельної ділянки № НОМЕР_3 . Але в правлінні СТ «Енергія» йому повідомили, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 починаючи з 2012 року, як спадкоємець за законом після смерті батька продовжує утримувати земельну ділянку в належному стані, користується садовим будинком, який знаходиться на ній, проводить в ньому поточний ремонт. Оскільки починаючи з травня 2005 року спадкодавець ОСОБА_3 добросовісно, відкрито, безперервно володів земельною ділянкою № НОМЕР_3 , яка знаходилася на території садового товариства «Енергія» м. Нова Каховка Херсонська область і яка належала ОСОБА_4 утримував її, то позивач, як спадкоємець першої черги за законом, вимушений звернутися до суду на підставі ч.2 ст. 344 ЦК України.

Враховуючи, що родина ОСОБА_1 відкрито, безперервно, володіла на протязі 15 років вказаною земельною ділянкою, тому позивач на підставі ст. 344 ч.2 ЦК України набув право власності на вказане майно.

Просив визнати за ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю на земельну ділянку, площею 0,0595 га, кадастровий номер :19:049:1223, яка розташована на території садового товариства «Енергія» м. Нова Каховка Херсонська область, цільове використання для індивідуального садівництва, яка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати в їх відсутність ,позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача СТ «Енергія» в судове засідання не з`явився, проти позову не заперечував, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проти позову не заперечувала, просила розгляд справи здійснювати у її відсутність.

Відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється в зв`язку з неякою учасників справи.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

З письмових доказів наданих суду слідує, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Зі свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . З виписки з протоколу засідання правління садового товариства «Енергія» від 17.09.2005 року слідує, що відповідно до особистої заяви ОСОБА_4 переоформлено її садову ділянку на 2 кварталі на ОСОБА_3 . Згідно особистої заяви ОСОБА_3 , його прийнято в члени садового товариства і оформлено на нього ділянку № НОМЕР_1 на другому кварталі.

З членської книжки кооперативу «Енергія» НОМЕР_4 на ділянку № НОМЕР_1 кв.2 слідує, що в ній зазначено ОСОБА_3 як члена СТ «Енергія» та вказано про сплату ним членських внесків з 2005 року до 2012 року та оплату електричної енергії.

21.12.2019 року видано членську книжку ОСОБА_1 на ділянку № НОМЕР_1 номер кварталу НОМЕР_2 особовий рахунок № НОМЕР_4 в СТ «Енергія».

З державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.04.2005 року серія НА №242613 площею 0,0595 га, кадастровий номер земельної ділянки :19:049:1223 в садовому товаристві «Енергія» слідує, що власником земельної ділянки є ОСОБА_4 .

Зі спадкової справи за № 143/2008 року після смерті ОСОБА_4 слідує, що 12 лютого 2008 року ОСОБА_2 звернулася до Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , що складається з квартири, грошових внесків та іншого майна.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 видано вказане свідоцтво на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Для набуття права власності на таке майно володілець має звернутися у суд із заявою про визнання за ним права власності, що виникло внаслідок спливу набувальної давності. В разі винесення судового рішення, яким така заява задоволена, та набранням таким рішенням законної сили і є підставою для виникнення права власності на таке майно. Слід зазначити, що право власності на нерухоме майно виникає саме з моменту державної реєстрації.

Згідно із ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно із ст.119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_3 - батько позивача за життя користувався земельною ділянкою в СТ «Енергія», проте не набув її у власність відповідно до підстав передбачених ст. 81 ЗК України, на протязі всього періоду користування земельною ділянкою ОСОБА_3 власником земельної ділянки була ОСОБА_4 , а після її смерті спадкоємцем є ОСОБА_2 , яка прийняла частково спадщину після своєї матері ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 після смерті батька продовжив користуватися земельною ділянкою № НОМЕР_1 в кварталі № НОМЕР_5 «Енергія», але доказів прийняття спадщини після ОСОБА_3 суду не надавав.

За таких обставин, коли власником спірної земельної ділянки була ОСОБА_4 , про що міг дізнатися ОСОБА_3 , а в подальшому ОСОБА_1 , позивач з 2012 року почав користувався земельною ділянкою, тобто менше ніж впродовж 10 років, міг дізнатися про власника земельної ділянки та її спадкоємців, проте з`ясував вказану обставину лише в 2020 році, коли вирішив приватизувати земельну ділянку та звернувся до суду, тому суд не вбачає підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, оскільки позивачем не доведені умови набуття права власності - безперервність користування земельною ділянкою та добросовісність заволодіння майном. А відповідно до ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю виникає лише за доведення всіх умов набуття такого права, передбачених ст.344 ЦК України.

З цих підстав у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст. 6-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до садового товариства «Егергія», ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Новокаховський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 10.12.2020 року.

Суддя Н. В. Матвєєва