ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/1907/20Головуючий по 1 інстанції Шевченко В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Бондаренко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 19 травня 2015 року, ухваленого в складі судді Шевченка В.О., у справі за заявою прокурора Драбівського району в інтересах держави в особі Левченківської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року прокурор Драбівського району звернувся в інтересах держави в особі Левченківської сільської ради Драбівського району Черкаської області до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, обґрунтовуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька с. Левченки Драбівського району Черкаської області, що підтверджується актовим записом про смерть № 4 від 16 лютого 2004 року. У власності померлої перебувала земельна частка (пай) розміром 4,08 га.

У день смерті ОСОБА_2 на території Левченківської сільської ради відкрилась спадщина.

Згідно витягу Держземагенства у Драбівському районі від 07 квітня 2015 року ОСОБА_2 має земельну частку (пай), яка становить 4,08 гектарів землі, загальною вартістю з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 на 2015 рік 171273 гривні 98 копійок.

Відповідно до листа Левченківської сільської ради з питань пов`язаних з оформленням спадщини після смерті вказаної особи до сільської ради ніхто не звертався.

На підставі наведених обставин заявник просив суд визнати спадщину (земельну ділянку площею 4,08 гектарів землі вартістю 171273 гривень 98 копійок, що знаходиться в с. Левченки Драбівського району Черкаської області, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ) відумерлою. Передати у власність територіальної громади с. Левченки в особі Левченківської сільської ради 4,08 гектарів землі вартістю 171273 гривень 98 копійок.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 19 травня 2015 року визнано спадщину, яка складається із земельної ділянки розміром 4.08 гектарів, вартість якої з урахуванням коефіцієнта індексації на 2015 рік становить 171273 гривень 98 копійок, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , відумерлою.

Передано у власність територіальної громади с. Левченки в особі Левченківської сільської ради земельну ділянку площею 4.08 гектарів, вартість якої з урахуванням коефіцієнта індексації на 2015 рік становить 171273 гривень 98 копійок.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пояснень позивача та представника сільської ради та згідно витягу із Спадкового реєстру земельна ділянка, яка належала померлій, знаходиться в переліку не успадкованих земельних ділянок, даних про спадкоємців ОСОБА_2 немає, а тому маються підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальній громаді.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що він являється рідним сином померлої ОСОБА_2 , а тому відноситься до спадкоємців 1 черги спадкування за законом. Крім нього спадкоємцем за законом 1 черги являється його сестра ОСОБА_3 , яка у 2005 році продала будинок покійної матері сільському голові ОСОБА_4 , який особисто знайомий з апелянтом та його сестрою. Тобто сільський голова, який, на думку апелянта, з корисливих спонукань ініціював подання прокуратурою заяви про визнання спадщини відумерлою, був обізнаний про наявність у померлої родичів.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд прийшов до наступних висновків.

Апеляційна скарга подана особою яка не брала участі у справі.

Згідно ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення впливає на його права щодо спадкування майна, яке належало на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_2 , оскільки він є її спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України (в редакції на час звернення прокурора із заявою в даній справі) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 11), якій за життя на праві власності належала земельна ділянка площею 4,08 га, розташована на території Левченківської сільської ради Драбівського району Черкаської області (за межами населеного пункту).(а. с. 12).

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини, не проживав із спадкодавцем.

Відповідно до положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Проте, ОСОБА_1 не надано доказів прийняття спадщини в установленому законом порядку після померлої ОСОБА_2 .

Згідно до наявної в матеріалах справи інформаційної довідки Левченківської сільської ради Драбівського району Черкаської області відносно відумерлої спадщини на земельну частку (пай) ОСОБА_2 станом на 06 квітня 2015 року звернень від спадкоємців щодо оформлення спадщини не надходило (а.с.9).

Також, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21 квітня 2015 року, наданої Золотоніською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту щодо ОСОБА_2 у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.13)

Відтак, відповідно до положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України ОСОБА_1 вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже не має право на спадкування належного їй майна, а саме земельної ділянки площею 4,08 га, яка розташована на території Левченківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, яку Драбівський районний суд Черкаської області рішенням від 19 травня 2015 року визнав відумерлою спадщиною та передав у власність територіальної громади с. Левченки в особі Левченківської сільської ради Драбівського району Черкаської області.

Тому, оскаржуване рішення ніяким чином не порушує права, свободи, інтереси та обов`язки скаржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Керуючись п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України, апеляційний суд , -

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 19 травня 2015 року, ухваленого в складі судді Шевченка В.О., у справі за заявою прокурора Драбівського району в інтересах держави в особі Левченківської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 17 грудня 2020 року.

Судді