Справа № 452/373/19 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Провадження № 22-ц/811/2771/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Львів

Справа № 452/373/19

Провадження № 22-ц/811/2771/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Дмитришин М.П. в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року у складі судді Галин В.П.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року задоволено його позов про стягнення з Самбірського ВУВКГ в його користь 62861,82(шістдесят дві тисячі вісімсот шістдесят одну гривню вісімдесят дві копійки) невиплаченої заробітної плати та 3000 грн. моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 02.07.2018 року. Для примусового виконання даного рішення суду видано виконавчий лист і 17.07.2018 року начальником Самбірського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ханас І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження виконавчого листа №452/2238/17 від 02.07.2018 року. Заробітна плата та моральна шкода у вказаному розмірі виплачена відповідачем, в порядку примусового виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року Самбірським МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області із порушенням строків виплати. У зв`язку з вищенаведеним, просить стягнути із відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 52 386 грн. 64 коп.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати у розмірі 52 386 грн. 64 коп. (п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят шість гривень шістдесят чотири копійки), з відрахуванням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства в дохід держави судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення суду оскаржив представник Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Дмитришин М.П. подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, з доводами викладеними в рішенні не погоджується.

Зазначає, що статтями 2 і 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» регламентовано, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та інші; сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Вказує, що як вбачається з представленої позивачем таблиці розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати із урахуванням індексу споживчих цін, такий розрахунок проведений не у відповідності до п.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», зокрема позивач нарахував компенсацію починаючи з місяці, за який виплачується дохд, що суперечить вищезазначеному порядку.

Просить рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року сасувати та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2018 року позов ОСОБА_1 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення неодержаної заробітної плати задоволено; стягнуто із Самбірського ВУВКГ на користь ОСОБА_1 неодержану заробітну плату в розмірі 62 861 грн. 82 коп. (сума вказана без відрахування податку та обов`язкових платежів) та моральну шкоду 3000 гривень. ( а.с. 10-13).

Постановою начальника відділу Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ханас І.І. від 17.07.2018 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 452/2238/17 виданому 02.07.2018 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства в користь ОСОБА_1 неодержаної заробітної плати в розмірі 62 861 грн. 82 коп. (сума вказана без відрахування податку та обов`язкових платежів) та моральної шкоди 3000 гривень. ( а.с. 35).

Згідно копії постанови від 04.12.2018 року, наведене виконавче провадження закінчене у зв`язку із фактичним повним виконанням згідно з виконавчим документом № 452/2238/17 від 02.07.2018 року. ( а.с. 36).

Згідно даних карткового рахунку ОСОБА_1 , відомо про дати нарахування коштів та суми, а саме неодержану заробітну плату в розмірі 62 861 грн. 82 коп. та 3000 моральної шкоди позивачу виплачено: 02.08.2018 року 3000 грн. 00 коп., 11.08.2018 року 10603 грн. 77 коп., 28.09.2018 року 16432 грн. 84 коп., 20.10.2018 року 13567 грн. 16 коп., 09.11.2018 року 3000 грн. 00 коп., 23.11.2018 року 7000 грн. 00 коп. Всього 53 603 грн. 77 коп. Податок та обов`язкові платежі 12 258 грн. 05 коп. ( а.с. 38-40).

Як встановлено судом виплата заборгованої заробітної плати Самбірським ВУВКГ ОСОБА_1 у вказаному розмірі виплачена в порядку примусового виконання відділом ДВС Самбірського МУЮ ГУЮ у Львівській області на підставі скерованого до них виконавчого листа. ( а.с. 37)

Суд першої інстанції на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Закону України «Про оплату праці», враховуючи що відповідно до п.5 розділу «У сфері тарифної системи мінімальної заробітної плати» Колективного договору Самбірського ВУВКГ передбачено своєчасно проводити нарахування компенсації в разі несвоєчасної виплати заробітної плати, прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Сттатею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 положенню ст. 233 КЗпП України надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427 (із наступними змінами), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За правилами статті 3 цього закону визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, положення зазначених статей Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з п. 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

ВСУ роз`яснив, що Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

ВСУ зауважив, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення (постанова ВСУ від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди з проведеним ОСОБА_1 розрахунком компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати із урахуванням індексу споживчих цін, проте в обґрунтування своєї позиції апелянтом не надано розрахунку, який він вважає правильним.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що cудом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Дмитришин М.П.- залишити без задоволення.

Рішення рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Головуючий

Судді