КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1936/2020 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_2 про скасування обтяження рухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

.

у червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом про скасування обтяження рухомого майна - застави легкового автомобіля марки Daewoo, моделі Lanos, 2005 року випуску, типу Седан - В , з номером шасі НОМЕР_2 , у вигляді заборони відчуження, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяження рухомого майна від 22 жовтня 2012 року за № 13145441 Дніпровською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, мотивуючи вимоги тим, що наявність такого обтяження перешкоджає реалізації позивачем належного йому права володіння, користування та розпоряджання своїм транспортним засобом.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року справу передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

21 листопада 2017 року вказану справу прийнято до провадження Печерського районного суду міста Києва та призначено її до судового розгляду.

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» проти задоволення позовних вимог заперечував, у відзиві на позовну заяву зазначив, що договір застави транспортного засобу не припинено, оскільки зобов`язання за кредитним договором, в забезпечення якого передано автомобіль в заставу, не виконано, а тому відсутні підстави для скасування обтяження рухомого майна.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року позов задоволено. Скасовано обтяження рухомого майна - заставу легкового автомобіля марки Daewoo, моделі Lanos, 2005 року випуску, типу Седан-В, з номером шасі НОМЕР_2 , у вигляді заборони відчуження, зареєстроване в Державному реєстрі обтяження рухомого майна від 22 жовтня 2012 року за № 13145441 Дніпровською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Кобзар Ю.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 не виконав своїх зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк» за Кредитним договором від 21.12.2005 року, договір застави діє до повного виконання забезпеченого ним кредитного зобов`язання, а відтак правові підстави для скасування обтяження рухомого майна відсутні. Крім того, судом не враховано, що обтяження за договором застави було зареєстроване 22.10.2012 року, в той час як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було видане позивачу 12.11.2013 року.

Відзиви на апеляційну скаргу учасники справи до суду не подали.

В судове засідання представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому колегія суддів вирішила за можливе провести розгляд у його відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з набранням законної сили рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року фактично припинено основне зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», а відтак і право застави вважається припиненим. Окрім того, суд вважав, що право застави є припиненим в зв`язку з реалізацією предмета застави, що відбулась 12 листопада 2013 року, при реєстрації на ім`я позивача транспортного засобу у ВРЕВ ДАІ по обслуговуванні міста Хмельницького, Хмельницького та Волочиського районів Хмельницької області.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 12 листопада 2013 року ВРЕВ ДАІ по обслуговуванню міста Хмельницького, Хмельницького та Волочиського районів Хмельницької області, ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки Daewoo, моделі Lanos, 2005 року випуску, типу Седан - В , з номером шасі НОМЕР_2 .

Встановлено також, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року відмовлено у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в зв`язку із закінченням 30 березня 2009 року та 23 вересня 2012 року строку позовної давності за основним зобов`язанням та штрафним санкціям.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2016 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі №753/18530/15-ц залишено без змін.

Окрім того, зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що 22 вересня 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та на підставі положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України вимагав дострокового повернення всіє суми кредиту, процентів, комісії та пені. В рахунок погашення заборгованості банк просив звернути стягнення на предмет застави.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04 лютого 2010 року справу передано до Дарницького районного суду міста Києва, яким справу 30 березня 2010 року прийнято до провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 червня 2010 року, яка набрала законної сили 23 червня 2010 року, позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без розгляду.

Вирішуючи питання про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немаєвідомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження за договором застави транспортного засобу від 21 грудня 2005 року було зареєстровано 22.10.2012року.

Вказане свідчить, що транспортний засіб, який є предметом застави, був відчужений за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього майна, а тому суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, у зв`язку з чим прийшов до помилкового рішення про задоволення заявленого позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Зазначені порушення призвели до неправильного вирішення справи в частині розподілу судових витрат, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій частині, оскільки сторони звільнені від сплати судового збору.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року- скасувати.

Ухвалити по даній справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_2 про скасування обтяження рухомого майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23січня 2020 року.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІНФОПП НОМЕР_4

Відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50,

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.