Справа №: 164/1904/19
Категорія: 304090000
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтував тим, що 4 листопада 2018 року він позичив відповідачу грошові кошти на суму 6000 доларів США, які останній зобов?язувався повернути до 12 лютого 2019 року, про що ОСОБА_2 власноручно була написана розписка і ним ж підписана. Однак, по даний час сума боргу ОСОБА_2 позивачу не повернута. На неодноразові усні його звернення з проханням повернути суму боргу відповідач ніяк не реагує та ухиляється від повернення вказаних коштів. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 6000 доларів США боргу за договором позики згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду, 134.13 доларів США трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, а також їх уточнив, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5000 доларів США боргу за договором позики згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду, 134.13 доларів США трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи думку представника позивача та відповідача, які не заперечують відносно розгляду справи у відсутності позивача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п?ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов?язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред?явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред?явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов?язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов?язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов?язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що 4 листопада 2018 року позивач ОСОБА_3 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти на суму 6000 доларів США, які останній зобов?язувався повернути до 12 лютого 2019 року, про що ОСОБА_2 власноручно була написана розписка і ним ж підписана. Після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем 8 січня 2020 року було повернуто кошти на суму 1000 доларів США. По даний час сума боргу в розмірі 5000 доларів США ОСОБА_2 позивачу не повернута. На неодноразові усні звернення ОСОБА_3 з проханням повернути суму боргу відповідач ніяк не реагує та ухиляється від повернення вказаних коштів. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, розписки ОСОБА_2 від 4.11.2018 року, розписки ОСОБА_3 від 8.01.2020 року.

Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_2 відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог про стягнення боргу за договором позики на суму 5000 доларів США та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 134.13 доларів США.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти на суму 6000 доларів США, з них станом на час розгляду справи повернено кошти на суму 1000 доларів США, сума трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 134.13 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. 533 Цивільного кодексу України, проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню 122750 гривень боргу за договором позики, 3286 гривень 18 копійок трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а всього кошти на загальну суму 126036 гривень 18 копійок.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" з відповідача ОСОБА_2 , враховуючи, що ним до початку розгляду справи по суті було визнано позовні вимоги у повному обсязі, підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 751 гривень 43 копійки судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 підлягає поверненню з державного бюджету 751 гривень 43 копійки судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 12000 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 509, 526, 533, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 126036 (сто двадцять шість тисяч тридцять шість) гривень 18 копійок боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 12000 (дванадцять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 751 (сімсот п?ятдесят одна) гривень 43 копійки судового збору.

Зобов`язати фінансовий орган - УДКСУ у Манев.р-ні (Манев.р-н) 22030101 (рахунок отримувача UA 0003287, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37950857, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм.подат.)) повернути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 751 (сімсот п?ятдесят одна) гривень 43 копійки сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя районного суду О.В. Невар