Справа № 524/1622/19
Провадження №2/524/132/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Крижановської Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Бобровського С .С. ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго»

-про визнання протиправною діяльності щодо нарахування оплати за спожиту теплоенергію;

-про зобов`язання здійснити перерахунок кількості теплоенергії, спожитої на опалення, та оплати за неї;

-про повернення зайво сплачених коштів;

-про зобов`язання визначити формулу розрахунку та здійснювати облік спожитої теплоенергії і нарахування плати за неї відповідно до діючого законодавству ,-

ВСТУПНА:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі по тексту рішення - АТ «ПОЕ», підприємство) про захист прав споживача, уточнивши позовні вимоги (а.с. 67-68), ОСОБА_1 просив суд про наступне:

-визнати протиправною діяльність щодо нарахування оплати за спожиту теплоенергію;

-зобов`язати здійснити перерахунок кількості теплоенергії, спожитої на опалення, та оплати за неї;

-повернути зайво сплачені кошти;

-зобов`язати визначити формулу розрахунку та здійснювати облік спожитої теплоенергії і нарахування плати за неї відповідно до діючого законодавству.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та споживає послуги з централізованого опалення, які надає відповідач. 23 січня 2017 року в будинку було встановлено прилад загальнобудинкового обліку теплової енергії. Значну опалювальну площу будинку займають нежитлові приміщення. Позивач вважає, що нарахування відповідачем за послуги з централізованого опалення відбувається непропорційно розподілу теплової енергії між мешканцями житлового будинку та власниками нежитлових приміщень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав повністю. Звертав увагу суду на те, що відповідач неправомірно здійснює розрахунок теплової енергії, спожитої юридичними особами, за величиною фактично підключеного в розрахунковому періоді теплового навантаження приміщення. В той же час, законодавством передбачена оплата за спожиту теплову енергію або пропорційно до опалювальної площі приміщення в разі встановлення лічильника, або за нормою споживання. Зазначав, що через такий спосіб обрахунку тільки на мешканців будинку розподіляється величина витраченої теплової енергії на обігрів місць загального користування та всі втрати теплової енергії, які виникають через пошкоджену теплоізоляцію та невжиття заходів по утепленню місць загального користування.

Представник відповідача Бобровський С.С. проти позову заперечував. Суду пояснив, що після встановлення у будинку приладу обліку теплової енергії нарахування фізичним особам проводяться згідно показань лічильника за фактично спожиту теплову енергію. Вартість одного метру квадратного за місяць розраховується в залежності від кількості використаної теплової енергії за формулою: загальна кількість теплової енергії мінус споживання юридичних осіб з власним приладом обліку мінус споживання юридичних осіб без власних приладів обліку. Отриманий залишок теплової енергії помножується на вартість 1Гкал і отриманий результат ділиться на опалювальну площу квартир будинку, яка становить 5176,62 кв.м. Представник також повідомив, що з 25 квітня 2019 року послуги з теплопостачання мешканцям будинку АДРЕСА_1 надає інша юридична особа - ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», яка не є правонаступником АТ «Полтаваобленерго» (відзив, а.с. 78-82).

Ухвалою судді від 02.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 66). За клопотанням учасників сторін в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 .

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними доказі, суд встановив такі фактичні обставини справи: позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення.

Сторонами не заперечувалось, що зазначений будинок з 23 січня 2017 року обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії.

До 24 квітня 2019 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води мешканцям будинку надавав відповідач, а з 25.04.2019 року постачальником цих послуг є інша юридична особа, визначена рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №568 від 19.04.2019 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (а.с. 96).

На першому поверсі будинку та у прибудові до нього знаходяться нежитлові приміщення, частина яких перебуває у комунальній власності, а інші - у приватній власності фізичних осіб і використовуються в цілях підприємницької діяльності. Загальна площа нежитлових приміщень згідно відомостей, наданих позивачу балансоутримувачем будинку КГЖЕП «Автозаводське» становить 1670,05 кв.м. (1186,1 кв.м.+484,4 кв.м.). Ці споживачі, за виключенням ФОП ОСОБА_6 , також користуються послугами з централізованого теплопостачання. Один лічильник обліковує загальну кількість теплової енергії, поставленої всім споживачам у цьому будинку.

Позивач ОСОБА_1 отримує послуги централізованого опалення на підставі договору, укладеного між Кременчуцькою філією ПАТ «Полтаваобленерго» та позивачем 10 листопада 2017 року (а.с. 11-12). У пункті третьому Договору зазначено, що опалювальна площа його квартири становить 79,5 кв.м. Відповідно до п.п. 3 пункту 18 Договору виконавець зобов`язаний надавати споживачеві в установленому порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів та інше.

Пункт 35 Розділу договору «Інші умови» передбачає, що у разі встановлення загальнобудинкових засобів обліку тепла, споживач оплачує в опалювальний період за теплопостачання згідно з показаннями засобів обліку, які перебувають на абонентському обліку виконавця, пропорційно до опалювальної площі квартири. При цьому в Договорі не зазначено формулу розрахунку вартості одного метру квадратного опалювальної площі та не вказано, які вихідні дані (наприклад, яка загальна опалювальна площа), беруть участь у розрахунку. Викладена у такий спосіб істотна умова договору про ціну послуги не відповідає основаним принципам структури ціни - її відкритості, доступності та прозорості для споживачів, передбаченим статтею 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон № 1875-ІУ, який діяв на момент укладення договору).

Позивач неодноразово звертався до керівництва постачальника послуги із заявами про неспівмірне збільшення плати за опалення, незрозумілість та непрозорість розрахунків та пропонував внести зміни до укладеного договору (а.с. 13-43). У письмових відповідях на заяви споживача постачальник послуги наполягав на тому, що розрахунок вартості тепла, спожитого юридичними особами, відбувається на підставі укладених з ними договорів, згідно із зазначеним у них максимальним тепловим навантаженням (проектним або розрахунковим). Проектні навантаження розраховані спеціалізованими організаціями з урахуванням транзитних стояків та теплових втрат. Розрахункові теплові навантаження визначені на підставі даних щодо загального навантаження будівлі, загальної опалювальної площі будівлі та опалювальної площі приміщення, що займається споживачем. Загальна опалювальна площа квартир застосовується лише при визначенні вартості одного квадратного метра для мешканців (а.с. 34).

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45.

Згідно з визначеного у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон № 1875-ІУ), поняття комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Відповідно до частини другої статті 32 Закону № 1875-ІУ у разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами Договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до статті 1 Закону № 1875-ІУ споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пункту 12 Правил № 630, які регулюють відносини між виконавцем послуги і фізичною та юридичною особою (споживачами), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Нарахування за теплову енергію нежитловим приміщенням (категорія «інші») здійснюється згідно з Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року (далі Правила № 1198).

Як вбачається з пункту 4 Правил № 1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі-договір).

Нараховуючи плату за теплову енергію юридичним особам, відповідач керується пунктом 23 Правил № 1198 і вважає, що споживачі - юридичні особи у цьому будинку (крім ФОП ОСОБА_7 урологічний кабінет, де встановлений індивідуальний прилад обліку теплової енергії) не мають приладів комерційного обліку, тому обсяг фактично спожитої ними енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. В той же час, відповідно до статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності з 2 серпня 2017 року, під вузлом комерційного обліку слід розуміти вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаний окремим інженерним вводом.

Зі змісту Правил № 1198 зрозуміло, що загальнобудинковий прилад обліку є комерційним приладом обліку, і тільки в будинках, не обладнаних приладами комерційного обліку теплової енергії, споживачі мають право вимагати проведення нарахування реально спожитої кількості тепла на потреби опалення відповідно до визначених договором теплових навантажень будинків, реальних температур зовнішнього повітря та тривалості розрахункового періоду (стаття 39 Правил № 1198).

Згідно довідки балансоутримувача (а.с. 9) загальна опалювальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 6814,2 кв.м., з яких площа нежитлових приміщень, яку займають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, становить 1670,5 кв.м. (24,51% від загальної опалювальної площі), а площа житлових приміщень становить 5143,7 кв.м. (75,49% від загальної опалювальної площі). Розрахунок вартості опалення 1 кв.м. площі квартири відбувається із загальної площі квартир - 5143,7 кв.м. (або як зазначено відповідачем - 5176,62 кв.м.), а не всієї опалювальної площі будинку 6 814,2 кв.м., наслідком чого є збільшення вартості нарахованої мешканцям послуги.

Нарахування вартості за використану теплову енергію власникам нежитлових приміщень провадиться на підставі навантаження, визначених в укладених між ними та постачальником договорів.

Оскільки багатоквартирний будинок, який має як нежитлові приміщення так і житлові квартири облаштований одним засобом обліку теплової енергії та ураховує кількість використаної теплової енергії для обігріву житлової площі квартир, обігріву нежитлових приміщень, а також ураховує теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи опалення, поза межами опалюваних приміщень, опалюваних місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та має бути розподілено серед усіх категорій приміщень, як житлового фонду так і нежитлових приміщень.

Ці обставини суттєво впливають на загальний перерозподіл кількості теплової енергії, облікованої одним загальнобудинковим приладом обліку тепла між нежитловими приміщенням та мешканцями квартир житлових приміщень, у яких розподіл теплової енергії проведено пропорційно житлової площі за принципом залишкового обсягу після зменшення на договірний обсяг теплового навантаження нежитлових приміщень. За приблизними підрахунками, зробленими судом на підставі наявних у справі даних, у березні 2017 року власники житлових приміщень будинку (75,49% від загальної площі) сплатили за 83,63% спожитого тепла, а юридичні особи (24,51% від загальної площі) сплатити за 16,03% спожитого тепла.

Встановивши такі обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині неправомірності розрахунку кількості та вартості оплати за послуги централізованого опалення за період з 1 лютого 2017 року по 24 квітня 2019 року підлягають до задоволення. Суд зобов`язує відповідача здійснити перерахунок цих коштів та повернути позивачу зайво сплачені кошти.

Відповідно до пункту 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359 було затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2 Методики).

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку (п.12 Правил №630).

Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування згідно показань приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики.

З наведеного вбачається, що для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати, визначається згідно з пунктом 12 Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначається згідно з пунктами 2.1.-2.2. Методики.

У багатоквартирному будинку, де мешкає позивач, встановлено загальнобудинковий вузол обліку теплової енергії, а не окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування як передбачено підпунктом 2.1.1. Методики.

З набранням чинності 02 серпня 2017 року Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» в Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення внесені зміни, які діють з 30 серпня 2017 року та за своїм змістом деталізують положення, зокрема, статті 10 вказаного Закону.

Так, згідно з пунктом 2 частини другої, частини шостої статті 10 Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Методика розрахунку № 359 діяла до 25 січня 2019 року, коли набрала чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2018 року № 315.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Посилання позивача на те, що постачальником послуги не вживалося заходів з утеплення місць загального користування у будинку, тому позивач в силу пункту 12 Правил звільняється від оплати наданих послуг постачання, безпідставні, оскільки обов`язки по утепленню місць загального користування законодавством в першу чергу покладено на власників та балансоутримувача будинку.

Відповідно до частини першої? частини другої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир, як співвласники місць загального користування, повинні брати участь у витратах на утримання будинку. Утеплення місць загального користування полягає у наявності у під`їзді дверей та застеклених вікон для утримання всередині будинку теплого повітря. Правилами підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затв. спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України і Міністерства комунального господарства України № 620/378 від 10 грудня 2008 року, передбачено щорічно перевіряти готовність до роботи теплових господарств споживачів, в тому числі і стан утеплення будівлі. Паспорти готовності до роботи в опалювальний період 2016/2017 років, 2017/2018 років, 2018/2019 років, які складені управителем будинку ТОВ «Житлорембудсервіс», підтверджували, що місця загального користування у будинку утеплені.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача визначити формулу розрахунку та у подальшому здійснювати облік спожитої електроенергії і нарахування плати за неї відповідно до діючого законодавства задоволенню не підлягають, оскільки з 25.04.2019 року відповідач зазначені комунальні послуги позивачу не постачає. ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», яке здійснює ці послуги в даний час, не є правонаступником АТ «Полтаваобленерго». Клопотань про залучення цього товариства до участі у справі за правилами статті 51 ЦПК України позивачем не заявлялось, хоча про ці обставини представник АТ «ПОЕ» повідомив у відзиві та надав копію рішення виконкому №568 від 19.04.2019 року. Представник також повідомляв про ці обставини у першому судовому засіданні 09.09.2019 року.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати, що АТ «Полтаваобленерго» у період з 01.02.2017 року по 24.04.2019 року неправомірно розраховувало кількість спожитої позивачем теплової енергії на опалення квартири та нараховувало оплату за послуги централізованого опалення.

Зобов`язати АТ «Полтаваобленерго» здійснити перерахунок за послуги з централізованого опалення, надані у зазначений період, та повернути ОСОБА_1 зайво сплачені кошти.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з АТ «Полтаваобленерго» (, адреса: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 08.07.2020 року.

Суддя Ж.О. Кривич