ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/74/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/20940/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2019 року (суддя Шевчик О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої постановленням незаконного судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року скасовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2018 року, якою його позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Вказував, що у зв`язку з незаконною ухвалою суду щодо визнання неподаною та повернення позовної заяви, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав через незаконне судове рішення. Він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та поновлення його прав. Вважає, що йому була завдана і майнова шкода, оскільки він витрачав свій час на написання апеляційної скарги на ухвалу, а також кошти на проїзд до Хмельницького апеляційного суду для подачі скарги про скасування ухвали судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2018 року та крім того, вказує, що витрачав при підготовці апеляційної скарги папір, фарбу картриджа лазерного принтера та електроенергію.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу грошові кошти у розмірі 1 000 000 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також майнову шкоду у розмірі 20 010 грн.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої постановленням незаконного судового рішення, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним вище рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на незаконність та протиправність ухваленого рішення, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що оскаржуваним рішенням суд порушив його права, а саме право на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади; право на доброякісну послугу від органів державної влади (здійснення правосуддя); конституційне право на свободу пересування територією України та верховенства права і права на дотримання засад судочинства.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Крім того, позивачем подано заяву про слухання справи у його відсутність.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2018 року у справі № 686/19628/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області про відшкодування шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 6-7). При цьому, як на підставу скасування даного судового рішення суд апеляційної інстанції послався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 2 частини 2 статті 1167 цього ж Кодексу передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно з ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч. 5 ст. 1176 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦК України).

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України, у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Вказані позивачем обставини не вказують на наявність в діях судді суду першої інстанції ознак заподіяння йому майнової та (або) моральної шкоди, відповідальність, за яку повинна нести держава.

Та обставина, що постановлена судом першої інстанції ухвала згодом була скасована судом апеляційної інстанції не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, на підставі скарги якого були скасовано цю ухвалу.

Хоча ухвала суду першої інстанції і була скасована судом апеляційної інстанції через порушення судом норм процесуального права, однак жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок прийняття цієї ухвали було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача справа не містить. При цьому, процесуальні порушення, які були допущені судом першої інстанції були усунуті судом апеляційної інстанції шляхом скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Пунктом 8 частиною другої статті 129 Конституції України передбачено, що одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення права на надання йому відповідної послуги у вигляді належного правосуддя, оскільки рішення суду у питаннях здійснення правосуддя можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій чи відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 454/380/17, провадження № 61-252св18).

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай