Справа № 541/2266/19
Номер провадження 2/541/138/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 січня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання Пащенка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

01 жовтня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 відповідач за позовом звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву без номеру від 21.01.2011 року згідно якої отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 своїм підписом у вказаній заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява без номеру від 21.01.2011 року згідно якої він отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» договір приєднання. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору позивач просив стягнути із ОСОБА_1 станом на 12.09.2019 заборгованість в сумі 29873,88 грн., з яких: 5313,62 грн. заборгованість за тілом кредита; 8426,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 13835,10 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 400,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1398,76 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати.

Згідно свого Статуту АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК (а.с.31-32).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 жовтня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Позовна заява АТ КБ «ПриватБанк»підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21.01.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У Анкеті зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які він отримав у письмовому вигляді.

До позову банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Вказаний витяг не містять підпису відповідача.

Згідно пункту 2.1.1.12.2 витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які долучені до матеріалів справи, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки у розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Встановлено, що свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 12.09.2019заборгованість в сумі 29873,88 грн., з яких: 5313,62 грн. заборгованість за тілом кредита; 8426,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 13835,10 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 400,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1398,76 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-8).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача, крім тіла кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на договірний характер таких правовідносин.

Вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

За правилами статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 21.01.2011 року, яка підписана сторонами; копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку та розрахунки заборгованості за договором станом на 31.05.2015 року та12.09.2019 року.

Разом з тим, зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування, оскільки не містять підпису позичальника.

Витягами з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем, визначено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, в тому числі: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено строк дії договору (12 місяців з моменту підписання з пролонгацією), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31) та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила й Тарифи Банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У заяві-анкеті від 21.01.2011 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення розміру процентів та відповідальності сторін за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.01.2011 року. АТ КБ "ПриватБанк" не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16, а також з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з наданих АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків, сума заборгованості по тілу кредиту становить 5313,62 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита 8426,40 грн., що відповідачем по справі не спростовано, отже, саме ці сума заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь Банку.

В частині стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язання 13835,10 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 400,00 грн., та штрафів (фіксована частина) 500 грн., (процентна складова) 1398,76 грн. у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити за безпідставністю.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 62; 81; 141; 258; 264; 265; ЦПК України; -

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», код ЄДРПОУ - 14360570 (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.01.2011 року в розмірі 13740 грн. 02 коп. (тринадцять тисяч сімсот сорок гривень дві копійки), яка складається з наступного:

5313,62 грн. заборгованість за тілом кредита;

8426,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита;

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», код ЄДРПОУ - 14360570 (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) судові витрати в сумі 883 (вісімсот вісімдесят три) гривні 53 копійки.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський