Провадження № 2-з/686/102/20
УХВАЛА
23 червня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Стефанишина С.Л.,
секретарі судового засідання Кшановській Є.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
В якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Обласної бази спеціального медичного постачання від 22.05.2020 року №40-к «Про звільнення з посади», яким з 22.05.2020 року згідно п.2 ст.40 КЗпП України ( ОСОБА_1 ) було звільнено з посади заступника директора Обласної бази спеціального медичного постачання внаслідок недостатньої кваліфікації (недостатній рівень освіти). Поновити ( ОСОБА_1 ) на роботі на-посаді заступника директора Обласної бази спеціального медичного постачання з 22.05.2020 року. Стягнути з Обласної бази спеціального медичного постачання на користь ( ОСОБА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.05.2020 року по дату прийняття судом рішення по справі. Стягнути з Обласної бази спеціального медичного постачання на користь ( ОСОБА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу (послуги адвоката) в сумі 4 000,00 грн.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.
Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.
Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач в порушення пункту 3 частини 1 статті 151 ЦПК України не зазначив обґрунтування необхідності вжиття визначених нею заходів забезпечення позову, формально відтворивши зміст позовної заяви.
Разом з тим, заборона реорганізації, ліквідації, зміни штатного розпису підприємства є необґрунтованим втручанням в процес здійснення юридичною особою господарської діяльності.
Реорганізація та ліквідація підприємства є виключним правом та рішенням власника, а у визначених законом випадках рішенням інших осіб. У разі настанні таких наслідків законодавством визначено порядок реалізації та захисту трудових прав працівників, зокрема у статті 240-1 КЗпП України.
За змістом статті 64 ГК України підприємство самостійно встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Штатний розпис є документом, який визначає існуючі посади на підприємстві та чисельність працівників, їх посадові оклади.
Складання та затвердження штатного розпису, а також внесення до нього змін, є питанням внутрішньої діяльності юридичної особи та забезпеченням її функціонування.
Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони змінювати штатний розпис загалом є неспівмірним із заявленими вимогами. При цьому суд не дослідив, чи плануються зміни в організації виробництва і праці та не установив, чи спроможне таке взагалі створити перешкоди у поновленні на роботі працівника, якщо суд дійде таких висновків.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. Стефанишин