Справа № 487/2582/19
Провадження № 2/487/191/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: - секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Миколаївського регіонального управління Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання за кредитним договором виконаним, -

ВСТАНОВИВ

03.04.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» в особі Миколаївського регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк», яким просила визнати зобов`язання за договором №б/н від 02.10.2014 року укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 виконаним.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.11.2018 року з неї на користь АТ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, станом на 15.02.2018 року, в розмірі 14596,20 грн. Постанова набрала законної сили 19.11.2018 року. Одразу після чого, нею було сплачено визначену суму. Попри повне виконання рішення суду, АТ КБ «Приватбанк» була нарахована заборгованість за кредитним договором, яка відповідно до довідки від 07.03.2019 року складає 99632,66 грн. Вказані обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом.

23 серпня 2019 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Наголосив на тому, що в позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що 22.12.2018 року нею була погашена заборгованості в сумі 14569,20 грн. на виконання Постанови Миколаївського апеляційного суду від 19.11.2018 року. Таким чином, з дати визначення простроченої заборгованості 15.02.2018 року, по дату її погашення 22.12.2018 року, пройшло 311 днів, впродовж яких ОСОБА_1 продовжувала користуватися кредитними коштами. За такого, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає 373,10 грн. (14596,20 грн. х 3% / 365 х 311 днів = 373,10 грн.), окрім того бан має право на отримання від ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами за період з 15.02.2018 року по 22.12.2018 року.

01.10.2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив. Згідно якої повідомив про визнання позивачем заборгованості в сумі 373,10 грн. 3% річних за користування грошовими коштами. На підтвердження сплати ОСОБА_1 даної суми надав квитанцію №R_S58N75KC30XCXF1TKMOCE від 01.10.2019 року. Наголосив на тому, що нарахування позивачу відсотків за користування грошовими коштами за період розгляду справи в суді є безпідставним, оскільки строк дії договору карткового рахунку між позивачкою та АТ КБ «Приватбанк» закінчився, що позбавляє банк права на нарахування відсотків. Постанова Миколаївського апеляційного суду від 18.11.2018 року виконана ОСОБА_1 шляхом сплати 14596,20 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 373,10 грн. За такого, свої зобов`язання за кредитним договором №б/н від 02.10.2014 року ОСОБА_1 виконано у повному обсязі.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача, до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н від 02.10.2014 року, згідно якого позивач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.11.2018 року, позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 жовтня 2014 року, яка утворилась станом на 15 лютого 2018 року, в сумі 14596,20 грн. В решті позовних вимог відмовлено за їх недоведеністю. Дана постанова набрала законної сили 19.11.2018 року.

Постанову суду ОСОБА_1 було виконано у повному обсязі, на користь АТ КБ «Приватбанк» сплачено грошові кошти в сумі 14596,20 грн., про що суду надано копію квитанції №1450-4010-6510-8341 від 22.12.2018 року

На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 було надано Довідку №DI7HVMBN8VVTO3DQ від 07.03.2019 року, щодо наявності у неї перед АТ «Приватбанк», станом на 07.03.2019 року заборгованості за договором №SAMDNWFC8 від 02.10.2014 року в сумі 99632,66 грн.

Видача АТ КБ «Приватбанк» вказаної довідки, за твердженням ОСОБА_1 свідчить про порушення зі сторони банку, її прав як позичальника, яким у повному обсязі виконано зобов`язання за кредитним договором, з урахуванням сплати розміру заборгованості визначеної Постановою суду та 3 відсотків річних від простроченої заборгованості в сумі 373,10 грн. (квитанцією №R_S58N75KC30XCXF1TKMOCE від 01.10.2019 року), які підлягають поновленню шляхом визнання судом її зобов`язання за кредитним договором виконаним.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу.

Отже, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах строку позовної давності.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15, від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 25 травня 2016 року у справі 6-157цс16.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором №б/н від 02.10.2014 року не були виконані в повному обсязі шляхом сплати 14596,20 грн. 22.12.2018 року. Оскільки, з дати визначення наявності простроченої заборгованості 15.02.2018 року, по дату погашення визначеної заборгованості 22.12.2018 року, пройшло 311 днів, впродовж яких позивач продовжувала користуватися кредитними коштами, та несе обов`язок по сплаті відсотків та штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

Твердження представника позивача, щодо закінчення строку дії договору, не ґрунтується на фактичних обставинах справи, встановлених судом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором № SAMDNWFC8 від 02.10.2014 року не були виконані в повному обсязі, отже заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі Миколаївського регіонального управління Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо чи через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ; Миколаївське регіональне управління акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», адреса: м. Миколаїв, вул. Мостобудівників, 17/11, 17/12.

Повне судове рішення складено 23.01.2020 року.

Суддя: І.О. Притуляк