Справа № 285/774/20
провадження у справі № 2/0285/465/20
01 липня 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Васильчук Л. Й.
при секретарі Бенрот Ю.А.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом припинення сервітуту та визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
26.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом припинення сервітуту та визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
В обґрунтування позову вказує, що йому належить квартира АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі зареєстровані позивач, ОСОБА_2 - бувша дружина та ОСОБА_3 - дочка. 30.10.2019 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. 23.02.2020 року, пошкодивши замок в його квартирі, ОСОБА_2 вселилася в його однокімнатну квартиру і створює позивачу перешкоди в користуванні житлом. У відповідача є будинок батьків в с. Суховоля Новоград-Волинського р-ну. На даний час вони є чужими людьми, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим змушений орендувати житло. Позивач запропонував укласти з ним договір найму цього квартири, проте відповідач відмовилась, а тому є всі підстави ставити питання про припиненні дії сервітуту в судовому порядку, адже вона не є членом його сім`ї. Тому є всі підстави вважати, що право відповідачки на користування квартирою підлягає припиненню судом на його вимогу, як власника майна.
Сторони в судове засідання не прибули.
Представник позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подала, що підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві договору купівлі-продажу від 26.08.2009 року належить ОСОБА_1
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15.01.2011 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, 30.10.2019 року.
Відповідно до довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Центру надання адміністративних послуг Новоград-Волинської міської ради від 24.02.2020 року № 348, у квартирі АДРЕСА_1 , станом на дату видачі довідки зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем договір (угода) про порядок користуванням спірною квартирою не укладався.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, квартири або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Аналіз положено глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідач проживала у спірному житловому приміщенні в якості члена сім`ї власника (колишня дружина позивача) і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Відповідач спільним побутом з позивачем не пов`язаний, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.
Таким чином сукупністю досліджених судом доказів встановлено, що відповідач не являється членом сім`ї позивача, тому ОСОБА_2 , як колишнього члена сім`ї власника житла слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 383, 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 31, 60, 169, 212-215 ЦПК України суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Припинити сервітутне право користування квартирою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНКОПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) та визнати її такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Л.Й. Васильчук