Провадження № 2/947/3934/20
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі Шпак К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд
ВСТАНОВИВ:
25.02.2008 року на виконання умов договору між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR -504/010/2008 від 25.02.2008 року, за яким ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від15.09.2020 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24.09.2020 року позовну заяву АТ "ОТП Банк" було залишено без руху та надано було строк для усунення недоліків.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 09.10.2020 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Відповідачі правом на подання відзиву не скористались.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.
Представник позивача Акціонерного товариства «ОТП Банк» - Яшин О.С. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за відсутності представника банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 до даного судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.
При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які повідомлені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до умов Статуту АТ „ОТП БАНК", погодженого Національним Банком України 10.05.2018 р., Акціонерне товариство «ОТП БАНК» є правонаступником усіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна».
У судовому засіданні встановлено, що 25.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_1 з іншої був укладений кредитний договір № ML-504/010/2008, згідно з яким ОСОБА_1 отримав у Банку кредит у розмірі 122 400,00 грн. з цільовим використанням кредиту на споживчі цілі.
Банк здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в сумі 122400,00 грн. шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника./а.с.17/.
Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі.
Відповідно до п.3 ч.1 Кредитного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка плюс FIDR. Фіксований відсоток вказано 1,99% річних та FIDR -процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком /збільшуватись чи зменшуватись/ в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR, розміщується на сайті банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях банку./а.с.20/.
Відповідно до п. 1.5.1 Частини № 2 Кредитного договору погашення відповідних частин Кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок.
Датою остаточного повернення Кредиту сторони визначили 25.02.2023 року.
Однак, у зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п. 1.9 Кредитного договору, банком було здійснено вимогу про дострокове виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитом в повному обсязі, що відповідає закону та умовам Договору.
Так, на адресу позичальника було направлено досудову вимогу № 501-210720/2 від 21.07.2020 року про погашення заборгованості за Кредитним договором від 25.02.2008 року, проте у вимоги не зазначено тридцятиденного строку на виконання, та відсутні належні докази про її отримання відповідачем (а.с.8).
Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитом станом на 27.03.2020 року становить 46 129, 43 грн., що складається з: 42 931,37 грн. залишок заборгованості по кредиту; 2996,66 грн. заборгованість по відсоткам; 201,40 грн. заборгованість по штрафним санкціям.
Крім цього, 25.02.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2 з іншої був укладений Договір поруки № SR-504/010/2008, для забезпечення виконання позичальником боргових зобов`язань по кредитному договору № ML-504/010/2008 від 25.02.2008 року.
Згідно статті 1 Договору поруки, за цим договором поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи обох одночасно.
Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, а банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно.
Як передбачено статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Отже, в даному випадку, оскільки на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, то вона несе солідарну відповідальність за невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № ML-504/010/2008 від 25.02.2008року.
На адресу відповідача було направлено вищезазначену досудову вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості від21.07.2020 року, але врегулювати спір в позасудовому порядку не виявилось можливим./а.с.8/
Також судом встановлено, що до Кредитного договору № ML-504/010/2008 від 25.02.2008 року було укладено ряд Додаткових договорів від 03.08.2009 року №1, від 09.10.2009 року № 2, від 13.08.2010 року № 3, від 07.10.2011 року № 4, предметом даних Додаткових договорів фактично було внесення змін щодо строку оформлення у власність земельної ділянки, та з приводу строку сторони внесли зміни та доповнення до основного договору./а.с.30-37/.
У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
На порушення норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом, не повернув, у зв`язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання.
При цьому, суд виходить з приписів ч.1 ст.81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та зазначає, що з огляду на ч.2 ст.530 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № ML-504/010/2008 від 25.02.2008 року, станом на 27.03.2020 року, яка складає залишок заборгованості по кредиту /тілом кредиту/ в розмірі 42 931,37 грн. підлягають задоволенню, що стосується стягненню заборгованості по відсоткам в розмірі 2996,66 грн. та заборгованості по штрафним санкціям в розмірі 201,40 грн., суд відмовляє за недоведеністю з огляду на наступне.
Відповідно до умов Кредитного договору № ML-504/010/2008 від 25.02.2008 року сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка плюс FIDR. Фіксований відсоток вказано 1,99% річних та FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком /збільшуватись чи зменшуватись/ в порядку передбаченому цим договором.
В інформаційном листку щодо Умов кредитування по програмі "Кредит на відновлення капіталу/споживчі цілі/ від 01.01.2008 року зазначено, що у разі строку кредиту від 5 до 15 років Плаваюча ставка встановлена у розмірі -13,99%, та зроблено примітку-роз`яснення, що плаваюча ставка залежить від ставок за річними депозитами фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору / FIDR/. Банк переглядає розмір плаваючої процетної ставки/ збільшує чи зменшує/ не частіше, ніж раз на рік. Про зміну розміру плаваючої процентної ставки банк повідомляє клієнта шляхом відправлення на адресу клієнта відповідного листа протягом семи календарних днів з моменту зміни розміру плаваючої процентної ставки та розміщення інформації на сайту банку.
На вказаному інформаційному листку проставлено лише підпис особи, без зазначення даних, які б ідентифікували особу - прізвище, ім`я та по батькові та дату підписання, що свідчило би про згоду та підтвердження того, що банк належним чином ознайомив позичальника з умовами кредитування по програмі "Кредит на відновлення капіталу/споживчі цілі/.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25.02.2008 року, станом на 27.03.2020 року, неможливо встановити заявлений до стягнення розмір заборгованості по відсоткам, оскільки наданий розрахунок не містить будь-яких методів та порядку розрахунків у зв`язку із щорічними змінами банку плаваючої процентної ставки, методичну базу їх нарахування. Розрахунок містить лише графік погашення кредиту.
Суду не надано належних доказів у вигляді детального розрахунку платежів за кредитом, та зокрема розрахунку відсотків та штрафу, з зазначенням щорічної зміни розміру Плаваючої процентної ставки, наявності письмового повідомлення клієнта про зміни розміру Плаваючої процентної ставки, не вказано яка базова ставка FIDR діяла на момент укладення договору, позивачем не надано доказів про рух коштів по картці, неможливо встановити дійсний розмір нарахування відсотків та штрафу по кредитному договору, оскільки постійно банком в односторонньому порядку змінювалась Плаваюча процентна ставка кредитування, тобто позивачем не була виконана процедура щодо надання інформації споживачу про умови надання кредиту та сукупну вартість кредиту.
Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Верховний Суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення залишка заборгованості по кредиту /тілом кредиту/ 42 931,37 коп., в решті позовних вимог відмовляє.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, необхідно стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача сплачені ним судові витрати у зв`язку з поданням позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 280-282, 365 ЦПК України, ст.ст. 16, 251-253, 258, 261, 264, 267, 525, 526, 543, 549, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
Позоні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, але не раніше закінчення терміну оголошеного в Україні карантину.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.