ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1502/20Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 22-ц/817/1006/20 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Боднар Р.В.

та сторін ОСОБА_1 та представника апелянта Головного УПФ України в Тернопільській області Смільської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 606/1502/20 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2020 року, ухваленого суддею Мельник А.В., повний текст рішення складено 26 серпня 2020 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В:

у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 04 липня 1981 року Золотниківським виробничим відділенням «Сільгосптехніка», у якій його прізвище, ім`я та по батькові записано російською мовою « ОСОБА_2 » та архівної довідки, виданої архівним відділом Теребовлянської районної державної адміністрації від 16 червня 2020 за № 03-11/Н-784, у якій анкетні дані, як отримувача довідки, вказано, як « ОСОБА_1 », а його анкетні дані за період його роботи за 1987-1999 роки вказано без зазначення по батькові « ОСОБА_3 », замість « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що через наявність розбіжностей у написанні прізвища у його правовстановлюючих документах можуть виникнути певні труднощі при оформленні пенсії. На даний час підприємства, у яких він працював у вказані періоди, припинили свою діяльність, правонаступників їх не має, а тому не може внести зміни у належні йому довідки про заробітну плату.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю села Сокільники, Теребовлянського району, Тернопільської області, трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 4 липня 1981 року та виданої на ім`я ОСОБА_2 .

Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю села Сокільники, Теребовлянського району, Тернопільської області, архівної довідки, виданої архівним відділом Теребовлянської районної державної адміністрації 16 червня 2020 за №03-11/Н-784, на ім`я ОСОБА_3 , у якій за період роботи 1987-1999 років анкетні дані вказано без зазначення по батькові ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог заявника.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області посилається на те, що у заяві про встановлення факту не подано жодних доказів про те, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , яка заповнена 04.07.1981 року та архівна довідка видана архівним відділом Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області № 03-11/Н-784 від 16.06.2020 року належить саме заявнику.

Також варто зауважити, що архівна довідка не є правовставлюючим документом.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області у якому зазначив, що позиція апелянта не узгоджується з чинним законодавством, наявними у справі матеріалами та дослідженими у суді доказами.

У нього не має змоги внести зміни (виправлення) до правовстановлюючих документів: трудової книжки, тощо, оскільки юридичні особи, де він працював у вищевказані періоди часу припинили свою діяльність, не маючи за собою правонаступників.

У судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області Смільська В.М. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній

ОСОБА_1 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту належності заявнику ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої на ім`я ОСОБА_2 та архівної довідки виданої архівним відділом Теребовлянської районної державної адміністрації від 16 червня 2020 за № 03-11/Н-784 на ім`я ОСОБА_1 , із зазначенням за період роботи 1987-1999 років анкетних даних без зазначення по батькові ОСОБА_3 , необхідно заявнику для подальшого оформлення пенсійної виплати, іншим способом це підтвердження здійснити неможливо.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що згідно архівної довідки, виданої архівним відділом Теребовлянської районної державної адміністрації 16 червня 2020 року за № 03-11/Н-784, анкетні дані отримувача довідки вказано « ОСОБА_3 », а його анкетні дані за період його роботи 1987-1999 роки вказано без зазначення по батькові « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 » (а.с. 11-13).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 4 липня 1981 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника записано російською мовою « ОСОБА_2 , дата рождения 06.06.1960г., образование среднее, профессия специальность слюсар» (а.с. 9-10).

Між сторонами виникли правовідносини зі встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів, які регулюються нормами ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено перелік справ, що підлягають розгляду в порядку окремого провадження, серед яких, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5, зазначено, що при розгляді справ про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 04 липня 1981 року та архівної довідки № 03-11/Н-784 від 16 червня 2020 року. виданої архівним відділом Теребовлянської районної державної адміністрації із зазначенням періоду роботи 1987-1999 роки, який необхідний для проведення нарахування пенсії із-за наявні розбіжностей у написанні прізвища в архівній довідці - ОСОБА_3 та в паспорті - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно для подальшого оформлення пенсійної виплати.

Згідно довідки, виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 22 липня 2020 року за № 135, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає і зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Із досліджених письмових доказів встановлено, що розбіжності в написанні прізвища, у трудові книжці та архівній довідці з паспортними даними заявника пов`язані із перекладом з російської мови на українську мову, а також відсутністю по батькові, носять лише формальний характер, враховуючи збіг інших даних, що стосуються особи.

Виправити описки та отримати належним чином оформлену довідку ОСОБА_1 не має можливості із-за ліквідації колгоспу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів трудової книжки та архівної довідки є обґрунтованими та доведеними у відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України належними, допустимими та достатніми доказами та з огляду на викладене, обґрунтовано задовольнив подану заяву про встановлення факту. Заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо права заявника на призначення пенсії із врахуванням даних, що містяться у правовстановлюючих документах, про встановлення факту належності яких просив ОСОБА_1 у даному випадку не можуть бути підставою для відмови у задоволені заяви.

При цьому, само по собі посилання заінтересованої особи на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених частиною шостою статті 294 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 9 листопада 2020 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2020 року підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2020 року - залишити без змін.

Поновити дію рішення Теребовлянського районного суду від 26 серпня 2020 року.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак