КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/5417/19 Головуючий у суді першої інстанції: Карабаз Н.Ф.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3952/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М
У Х В А Л А

22 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Волошиної В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, що було встановлене постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ченківським О.О. від 14.02.2018 у виконавчому провадженні №17327004, обґрунтовуючи доводи заяви тим, що у березні 2019 року дізнався про відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1435/2009, виданого Ірпінським міським судом Київської області 25.06.2009 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2009. Зазначав, що між ним та стягувачем існувала домовленість про відкликання виконавчого листа, про що свідчить її заява від 19.06.2018, за змістом якої стягувач взяла на себе зобов`язання відкликати виконавчий лист після набрання законної сили рішення про позбавлення його батьківських прав. На сьогоднішній день рішення у справі №682/1959/18 набрало законної сили, вказаним рішенням його позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , тому вважає обов`язок зі сплати аліментів припиненим.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник заявника подав апеляційну скаргу.

Перевіривши вимоги апеляційної скарги, суддя-доповідач вважає, що скарга ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, виходячи з наступного:

У відповідності до вимог статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в статті 353 ЦПК України.

У цій статті наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Так, пунктом 31, 31-І частини 1 статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Можливість оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України пунктами 1-41 частини першої статті 353 цього Кодексу не передбачено.

Також відсутня вказівка про оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України і в спеціальній нормі статті 441 ЦПК України.

Так, частинами 7, 8 статті 441 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що ухвала суду про відмову у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає подальшому судовому провадженню і в реалізації фізичним особам гарантованого права на суд, оскільки відмова в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не позбавляє права заявника повторно звернутись з такою заявою до суду з урахуванням зміни обставин (виникнення нових обставин), що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Порядок повторного звернення до суду роз`яснений судом першої інстанції при ухвалені судового рішення, про що свідчить резолютивна частина ухвали від 19 грудня 2019 року.

Таким чином, дана ухвала не може бути окремим об`єктом оскарження в апеляційному порядку.

Процесуальні наслідки надходження апеляційної скарги на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, визначені у статті 358 ЦПК України.

Так, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження зокрема, у випадку, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 358 ЦПК України, суд

у хв а л и в :

У відкритті апеляційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач