Провадження №2-о/760/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Шпори М.М.

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою і просить встановити факт прийняття його матір`ю ОСОБА_4 спадщини після померлого чоловіка - ОСОБА_5 .

Посилається в заяві на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він народився від шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , а/з № 539.

02 жовтня 1954 року його батьком ОСОБА_5 був укладений договір з виконавчим Комітетом Жовтневої районної Ради м. Києва про право на будівництво будинку та на безстрокове користування земельною ділянкою, яка була відведена під індивідуальне будівництво рішенням виконкому Жовтневої районної Ради м. Києва № 396 від 11 червня 1954 року згідно з Указом Президії Верховної Ради від 20 серпня 1948 року по АДРЕСА_1 площею 464 кв.м.

Перебуваючи у шлюбі, батьки сумісно на зазначеній земельній ділянці 21 січня 1955 року збудували будинок площею 39,6 кв.м. та ввели його в експлуатацію, що підтверджується відмітками про їх прописку у будинковій книзі від 21 січня 1955 року у зазначеному домоволодінні та Технічним паспортом на будинок.

На підставі п. 14 зазначеного вище договору збудований будинок та прибудинкові споруди є власністю осіб, які їх збудували. тобто спільною власністю його батьків .

Згідно з довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації від 21 березня 1993 року право власності на збудований будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 .

Державний акт про право приватної власності на землю серія 1У-КВ №134641 був виданий ОСОБА_5 25 березня 1999 року (р/н 69-2-00114), згідно з яким він зареєстрований власником земельної ділянки площею 0,0471 га.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 26 листопада 2019 року, земельна ділянка площею 0.0471 га. по АДРЕСА_2 , кадастровий № :69:234:0007, на підставі Рішення Київської міської Ради від 07 липня 1998 року № 65, на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Зазначає, що його батьки проживали разом та вели спільне господарство у збудованому ними будинку і користувались зазначеною вище земельною ділянкою,що підтверджується відмітками про прописку у будинковій книзі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 батько помер.

Після його смерті спадкова справа не відкривалася, що підтверджується інформаційною довідкою № 58533593 від 29 листопада 2019 року, посвідченою приватним нотаріусом Зварич В.І.

Шлюб між його батьками з моменту його укладення 01 листопада 1948 року не розривався, але актові записи про укладення шлюбу у селі Гнатівці Хмельницької області не збереглися,що підтверджується листом Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 07 грудня 2019 року № 1969/17.11-94.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його мати ОСОБА_4 .

Листом від 31 липня 2012 року №24 1 02-14 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дурбій А.В повідомив про те, що стосовно майна померлої заведена спадкова справа №1/2012.

22 жовтня 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Дурбія А.В про прийняття спадщини та зазначив, що після смерті ОСОБА_4 залишилось нерухоме майно, а саме: будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

22 жовтня 2019 року він отримав свідоцтво про спадщину за законом на несплачені пенсійні кошти в сумі 4 068, 90 гр.

В цей же день нотаріус виніс постанову №1/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_2 та на земельну ділянку, на якій він розташований, посилаючись на те, що з отриманої ним інформації право власності на зазначений будинок та земельну ділянку не зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_4 .

Виходячи з того, що встановлення вищевказаного факту потрібно йому для реалізації права, як спадкоємця, на отримання спадщини, просить задовольнити заяву.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав.

Заінтересована особа до суду неодноразово не з`являся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. ст. 94, 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, про що 08 березня 1956 року Жовтневим бюро ЗАГС був складений актовий запис № 539.

Відповідно до Свідоцтва про народження заявника його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

02 жовтня 1954 року між батьком заявника та Житловим управлінням виконкому Жовтневої районної Ради депутатів трудящих був укладений договір на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою.

Відповідно до Реєстраційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 21 березня 1993 року будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 .

На підставі рішення Київської міської ради від 07 липня 1998 року ОСОБА_5 була передана в приватну власність земельна ділянка розміром 0, 0471 га та 25 березня 1999 року був виданий Державний акт про право приватної власності на землю серія 1У-КВ №134641.

Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, кадастровий № :69:234:0007, 25 березня 1999 року було зареєстровано в Державному земельному кадастрі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер.

Спадкова справа після його смерті не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 .

На підставі звернення заявника від 05 вересня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбій А.В. була заведена спадкова справа №1/2012.

22 жовтня 2019 року заявнику було видано свідоцтво про спадщину за законом № 2758, яка складається з нарахованих, але не сплачених пенсійних коштів в сумі 4 068, 90 гр.

В цей же день приватним нотаріусом була винесена постанова №1/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_2 та на земельну ділянку, на якій він розташований.

Підставою для відмови стала та обставина, що право власності на зазначений будинок та земельну ділянку не зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_4

/ а.с. 10 - 27, 30 - 35 /

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Тобто, ч.3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що батьки заявника та зацікавленої особи були зареєстровані та проживали в будинку АДРЕСА_2 до смерті.

Їх реєстрація в будинку підтверджується і копією будинкової книги, в якій зазначено будинок їх постійним місцем проживання.

За інформацією з будинкової книги в будинку були зареєстрованими також і заявник, і заінтересована особа.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника, сформованого 07 грудня 2019 року, вбачається, що його батьками зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і як підставу запису інформації про батька зазначено актовий запис про шлюб № 15 від 01 листопада 1948 року с. Ігнатівці Меджибізького району Хмельницької області.

Листом від 07 грудня 2019 року Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомив, що проведеною перевіркою Хмельницьким районним відділом та Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області актові записи по населеному пункту за місцем реєстрації шлюбу збереглися частково.

Актовий запис про реєстрацію шлюбу батьками заявника не зберігся.

З довідки форми №1 про отримання паспорта матір`ю заявника від 30 січня 1997 року вбачається, що її чоловіком зазначений ОСОБА_5 .

/ а.с. 14 - 18; 26; 35; 58 - 62; 166 - 167 /

Відповідно до п.3. 21,3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що мати заявника ОСОБА_4 на момент смерті проживала з чоловіком, батьком заявника ОСОБА_5 , по АДРЕСА_2 , була зареєстрована в будинку, та в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Виходячи з цього та викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. ст.ст.4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 293, 315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2020 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва