ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6133/19 Номер провадження 22-ц/814/1604/20Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18 березня 2020 року, постановлене суддею Кривич Ж.О.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

21.08.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.07.2012. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 15.07.2019 становить 31 733,95 грн. та складається із: 14 203,19 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 787,76 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 255,67 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 500,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 487,33 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.03.2020 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.07.2012 у розмірі 14 203,19 грн. та 859,78 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що стягненню з відповідача підлягає виключно заборгованість за тілом кредиту, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту в сумі 6 787,76 грн. не є складової загальної заборгованості за тілом кредиту в сумі 14 203,19 грн. та не складається із обов`язкового щомісячного платежу, включно з відсотками; підстави для стягнення пені та штрафів відсутні, як такі, що не узгоджені сторонами зобов`язання.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводить, що відповідач, особисто заповнивши та підписавши анкету-заяву від 06.07.2012 висловив свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між ним та банком договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України. Користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, позичальник фактично висловив свою згоду із формою договору та його умовами. Він також зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі всіма змінами до таких умов кредитування на сайті Банку, інформація щодо яких є загальнодоступною.

Наполягає, що банком надано суду редакцію Умов та правил, а також Тарифів, чинних на момент підписання анкети-зави позичальника (06.07.2012), які є належними та допустимими доказами, що не спростовані відповідачем.

Посилаючись на положення статті 638 ЦК України вважає, що відсутність підпису позичальника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Доводить, що заборгованість за тілом кредиту складається із поточної заборгованості («тіло кредиту на затіню дату») та простроченої («тіло кредиту прострочене на звітню дату»), відмовивши у стягненні якої, районний суд фактично звільнив відповідача від обов`язку повернути отримані кредитні кошти в повному обсязі.

В обґрунтування підстав стягнення неустойки посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, якими передбачена відповідальність у вигляді нарахування пені, включно з її розрахунком, та штрафів (500 грн.+5% від суми позову), які відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України просить стягнути згідно наданого банком розрахунку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойки, у вигляді пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 06.07.2012 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодилася із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він із ними ознайомлений та згоден./а.с.14/

Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua./а.с.15,16-30/

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 15.07.2019 становить 31 733,95 грн., із яких: 14 203,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 787,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 255,67 грн.- пеня за прострочене зобов`язання; 500 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 487,33 грн. - штраф (процентна ставка).

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідачем не дотримано строк виконання зобов`язання, а тому стягненню із нього підлягає виключно заборгованість за тілом кредиту. Вимоги банку щодо стягнення простроченого тіла кредиту, як складової заборгованості, є не доведеними, а тому задоволенню не підлягають, тоді як підстави для стягнення неустойки (пені, штрафів) відсутні, оскільки не погоджені споживачем послуг.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та переоцінки доказів.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої; якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню та штрафи (фіксована частина, процентна складова).

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.07.2012, банк посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи обслуговування кредитних карт Універсальна, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву від 06.07.2012, а також, що указані документи на момент отримання відповідачем банківської картки взагалі містили умови щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем не спростовано його обізнаність із Умовами та правилами надання банківських послуг, чинним на момент підписання анкети-заяви, а також їх загальнодоступність, колегією суддів відхиляються як неспроможні та такі, що порушують права споживача послуги відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, не може бути належним доказом роздруківка із сайту, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

Не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як такий, що містить посилання на загальні умови кредитування у ПриватБанк з обслуговування кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract» та «Універсальна gold». При цьому, анкета-заява б/н, підписана позичальником не містить чітко визначеного виду кредитування, а матеріали справи - доказів обізнаності позичальника із видом кредитування та діючими станом на 06.07.2012 тарифами ПриватБанку.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які позивачем не спростовані, що наявні у справі витяги з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», з поміткою в анкеті-заяві, що про актуальні тарифи можна ознайомитися на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 06.07.2012 шляхом підписання анкети-заяви.

Наведене виключає підстави для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634, ст.638 ЦК України та спростовує доводи апеляційної скарги, що відсутність підпису позичальника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, як такі, що зводяться до довільного тлумачення указаних норм права на свою користь. При цьому апеляційний суд враховує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та Правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що виключає підстави для їх стягнення у судовому порядку. Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, що ухвалена у подібних правовідносинах.

Разом із цим, колегія суддів приймає до уваги, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Реалізуючи таке право банком заявлено до стягнення вимоги щодо заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 203,19 грн., розмір якої стягнуто судом першої інстанції, та 6 787,76 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, у стягненні яких районним судом відмовлено за недоведеністю. Такі висновки суду першої інстанції позивачем не спростовані, тоді як загальний розмір нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту, з огляду на фактично сплачені позичальником кошти, доводить правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.07.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська