Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2020 р. Справа153/1057/20

Провадження2/153/215/20-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

секретар судового засідання Сарафімовська Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відсотків за договором позики від 07.10.2019,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відсотків за договором позики від 07.10.2019. Вказав, що 07 жовтня 2019 року був укладений договір позики між ним та відповідачем, за яким відповідач прийняв у власність грошові кошти у сумі 49 220 (сорок дев`ять тисяч двісті двадцять) гривень 00 коп., що еквівалентно 2000 (дві тисячі) доларів США 00 центів, за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 (один) долар США = 24 (двадцять чотири) гривень 61 копійок). Відповідно до умов договору, а саме п. 2 відповідач зобов`язався повернути борг до 07 квітня 2020 року, місце виконання договору АДРЕСА_1 . Зазначив, що факт отримання грошових коштів підтверджено власноручно написаною розпискою від відповідача в момент передачі йому грошової позики по АДРЕСА_1 в якій містяться усі реквізити. Вказав, що в п.п. 1.2. п. 1. договору вказано, що відповідач зобов`язаний сплатити 2,5% відсотки від суми позики. В момент приходу визначеної дати, борг позивачу не було повернуто, а також суму відсотків, передбачених п.п. 1.2. п. 1. договору сплачено не було. Станом на 17 липня 2020 року борг відповідачем не погашено. Зазначив, що розрахунок заборгованості 2,5 % складається із: 49 220 2,5% = 1 230 гривень 50 копійок. Заборгованість з 07.11.2019 по 07.07.2020 становить 9 місяців, тобто 1 230,50 -9 = 11 074 гривні 50 копійок. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 07.10.2019 у сумі 49 220 (сорок дев`ять тисяч двісті двадцять) гривень 00 копійок; 2,5 відсотки від суми позики за договором позики від 07.10.2019 за весь час прострочення виконання зобов`язань у розмірі 11 074 гривні 50 копійок; витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 гривень; судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув. 29.09.2020 за вх.№5763 подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області. Крім цього, на адресу останнього відомого місця проживання відповідача судова повістка надсилалася рекомендованим поштовим повідомленням. Про причини неявки суд не повідомив.

Заяви, клопотання: письмове підтвердження позивача (а.с.19); клопотання позивача про розгляд справи без його участі (а.с.23).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, призначення підготовчого судового засідання (а.с.27), закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду (а.с.34), про що постановлено ухвали окремими документами.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В копії договору позики від 07.10.2019 (а.с.15-17) містяться дані, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 49220 гривень, що еквівалентно 2000 доларів США, за офіційним курсом 24 гривні 61 копійка. ОСОБА_2 зобов`язується сплатити ОСОБА_1 2,5 відсотки від суми позики кожного місяця. ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 основну суму боргу до 07.04.2020 у розмірі 49220 гривень та суму відсотків 7383 гривні. Місце виконання зобов`язання АДРЕСА_1 .

В копії розписки від 10.10.2019 (а.с.18) містяться дані, що ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 49220 гривень, що еквівалентно 2000 доларів США, за офіційним курсом на день укладення договору 1 долар США 24 гривні 61 копійка та зобов`язався сплачувати 2,5 відсотки від суми позики за кожний місяць. Позику зобов`язався повернути у строк до 07.04.2020 в повному обсязі по АДРЕСА_1 .

Дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України, допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

На підтвердження боргових зобов`язань між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачем до позовної заяви долучено ксерокопію розписки від 10.10.2019 (а.с.18).

Відповідно до вимог ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позивачем надано ксерокопію договору і розписки, на яких міститься його особистий підпис із записом «згідно з оригіналом», однак суд не приймає їх як належні докази, оскільки відсутні відомості про неможливість подання позивачем їх оригіналів та відсутність цих оригіналів у відповідача.

Обов`язок доказування і подання доказів, за приписами ст. 81 ЦПК України покладено на сторони.

Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-63 цс13, який є обов`язковим для суду, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року).

Позивачем не надано доказів того, що у нього наявний борговий документ, а саме розписка від 10.10.2019 в оригіналі, що відповідало б положенню ч.3 ст. 545 ЦК України та слугувало би підставою для обґрунтування судового рішення у розумінні практики Європейського Суду.

Оцінюючи усі докази, з урахуванням наведених мотивів, суд вважає не доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для відмови у задоволенні позову.

Суд вважає недоведеними обставини, на які позивач в своєму позові посилається як на підставу позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, виходячи із наступного.

Позивачем не надано достовірних доказів в підтвердження факту сплати позивачем на рахунок адвоката сум коштів (платіжного доручення, прибуткового ордеру тощо), не надано доказів про обсяг роботи адвоката щодо надання правової допомоги саме у цій справі позивачу, розміру винагороди та терміну її оплати, не додано витягу із журналу адвокатської діяльності. З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у задоволені цієї частини позову.

При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для присудження позивачу судових витрат за рахунок відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат.

Норми права, які застосував суд при вирішенні спору - ст.ст. 526, 527, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 109, 141, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст.ст. 526, 527, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова