ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року

м.Суми

Справа №583/4222/18

Номер провадження 22-ц/816/1293/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»,

заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2020 року в складі судді Ярошенко Т.О., ухвалену в м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду в січні 2020 року із заявою, ТОВ Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просило замінити стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 583/4222/18 із АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивувало тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 14.05.2019 року стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором від 27.06.2017 року № 0. АТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги заявнику на підставі Договору факторингу від 24.06.2019 року № 140, в результаті чого право вимоги перейшло до заявника.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2020 року заяву з товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2019 року у цивільній справі № 583/4222/18 провадження № 2/583/104/19 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 27.06.2017 року заборгованість за кредитом, а саме: 32532 грн. 07 коп. заборгованість за кредитом; 3211 грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7075 грн. заборгованість по комісії, 67 грн. 04 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 119 грн. 47 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 370 грн. 67 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, а всього 43375 грн. 41 коп. на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» з наданням статусу сторони виконавчого провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заявником у заяві про заміну сторони виконавчого провадження було невірно зазначено адресу стягувача. Крім того, заявником до заяви було додано не оригінал Реєстру боржників до Договору факторингу № 140 від 24.06.2019 року, а Інформаційний витяг з реєстру Боржників, що затверджений лише керівником відділу інформаційного та документального забезпечення і контролю Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Федевич В.І. При цьому жодних повноважень на таке затвердження з боку ОСОБА_2 заявником надано не було. Вказує, що заяву від імені заявника подано представником за довіреністю Департаменту з повернення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Ковальчук А.М. в той час, як довіреність на неї видано як на фізичну особу, з огляду на що, остання не уповноважена була подавати заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, сама довіреність підписана генеральним директором, однак доказів того, що у заявника є посада генерального директора надано не було. При цьому довіреність нотаріально посвідченою не була. Зазначає, що право вимоги у фактора, відповідно до укладеного між сторонами договору факторингу виникає в день підписання акту приймання передачі права вимоги за умови сплати фактором суми фінансування у порядку визначеному договором. Вказує, що заявником не додано до заяви акт приймання передачі права вимоги, а також не додано акт взаємозаліку. Зазначає, що їй не направлялися повідомлення про відступлення права вимоги. Вказує, що заявник пропустив встановлений договором строк для звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Сторони до суду не прибули, але від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд її апеляційної скарги без її участі, а представник заявника та АТ «УкрСиббанк» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2019 року в цивільній справі № 583/4222/18 цивільний позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 27.06.2017 року заборгованість за кредитом, а саме: 32532,07грн.-заборгованість за кредитом; 3211,16грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7075,00 грн. - заборгованість по комісії; 67,04грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 119,47грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 370,67 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, а всього в сумі 43375 (сорок три тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 41 копійку. Вирішено питання розподілу судових витрат

24.05.2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №140, згідно із яким ТОВ Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги стосовно осіб, які є боржниками АТ «УкрСиббанк» (а.с. 152-154).

Відповідно до інформаційного витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 140 від 24.06.2019 року АТ «УкрСиббанк» передав новому кредитору ТОВ Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а новий кредитор прийняв за плату права вимоги банку до позичальників - фізичних осіб, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 27.06.2017 року (а.с. 155).

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у разі заміни кредитора у зобов`язанні правонаступником, суд замінює сторону виконавчого провадження правонаступником, тому, за оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази зміни кредитора у зобов`язанні, заява підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19.03.1997 року).

Аналіз тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення заяви.

Доводи скарги проте, що заявником не правильно зазначено адресу стягувача та не направлення повідомлення про заміну сторони у зв`язку з відступленням прав вимоги апеляційний суд відхиляє з того, що вказані обставини не вплинули на правильність вирішення заяви судом першої інстанції. Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи, що викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що інформаційний витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 140 від 24.06.2019 року, який було надано заявником, затверджений не уповноваженою особою, з огляду на те, що з аналізу вказаного документа вбачається, що фактично він не містить затверджень, але є завірений заявником. Колегія суддів зазначає, що фактично поданий до суду першої інстанції інформаційний витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 140 від 24.06.2019 року є письмовим доказом в розумінні положень ЦПК України.

Водночас у відповідності до ч. 2,4,5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. При цьому колегія суддів зауважує, що фактично особа, що подає апеляційну скаргу ставить питання щодо неналежного затвердження письмового доказу, проте не ставить під сумнів відповідність інформаційного витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 140 від 24.06.2019 року оригіналу реєстру боржників до договору факторингу № 140 від 24.06.2019 року, а тому, з огляду на належне засвідчення представником заявника вказаного доказу, колегія суддів приймає інформаційний витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 140 від 24.06.2019 року в якості належного доказу відступлення права вимоги.

Також колегія суддів відхиляє доводи, що викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що заявником не було надано до суду додатки до укладеного 24.06.2019 року договору факторингу та оригінал реєстру боржників, що позбавляє можливості з`ясування фактичних обставин справи, з огляду на те, що відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що наданими до суду стороною заявника доказами підтверджуються обставини відступлення права вимоги до ОСОБА_1 і відсутність в матеріалах справи підтвердження того, що скаржник виконав свої кредитні зобов`язання перед банком, який переуступив свої вимоги.

Що стосується доводів особи, що подала апеляційну скаргу в частині того, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана особою, що не мала на це повноважень, оскільки на неї було виписано довіреність як на фізичну особу та не завірено нотаріально колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи;

Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Нотаріальне посвідчення довіреності процесуальний законом передбачено для довіреності фізичної особи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що чинним законодавством не вимагається нотаріальне посвідчення довіреності виданої від імені юридичної особи, а тому видана представнику заявника ОСОБА_3 довіреність від 14.01.2020 року є належно оформленою та надає їй право на підписання та подання до суду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки вказаною довіреністю надано останній право підписувати процесуальні документи

За таких обставин суд першої інстанції на законних підставах розглянув питання про заміну сторони у виконавчому провадженні порушене уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Ковальчук А.М., діючої за довіреністю, яка засвідчена керівником цього товариства ОСОБА_4 ( цей факт доводиться інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.07.2020р.) і його висновок щодо наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження є правомірним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що судом першої інстанції не було не дотримано норм процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2020 року.

Судді: С.С. Ткачук

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко