Справа № 135/456/20
Провадження № 2/135/203/20
01.07.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,
представника позивача Бодачевського Р. В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,
ОСОБА_3 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В позовній заяві зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстровані: ОСОБА_4 , яка є її сестрою та малолітня дитина ОСОБА_5 , однак не проживають в будинку і ніколи не проживали, так як будинок був потрібен, щоб зареєструвати місце проживання. Реєстрація ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_5 в будинку який належить їй на праві власності обмежує її в правах як власника нерухомості в частині користування майном, оскільки вона має намір оформити субсидію на споживання електроенергії та скрапленого газу в АДРЕСА_1 . Тому, вона звернулась в суд та просила визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав, просив їх задовольнити.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги ОСОБА_3 не підтримують.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, а також положення ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 41Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 22.01.2020 державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Г.С. та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59111940 від 22.01.2020 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197267440 від 22.01.2020. В житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_5 , що підтверджується відповідями на запит суду виконавчого комітету Ладижинської міської ради та копією з домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1 .
З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вбачається, що вони є сусідами та проживають по сусідству з ОСОБА_3 більше десяти років, знають, що ОСОБА_3 проживає в будинку АДРЕСА_1 зі своєю матір`ю - ОСОБА_8 .. Повідомили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 не проживають в даному будинку і ніколи вони їх не бачили.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що вона є матірю власниці будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . Повідомила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 зареєстровані в даному будинку, однак жодного дня в ньому не проживали, з моменту їх реєстрації з 2011 року.
За змістом ст. 16 ЦК України особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Тому суд вважає, що ОСОБА_3 , як користувач майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування майном шляхом визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.
Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_5 не є наймачами житлового приміщення в належному ОСОБА_3 будинку. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідачі були членами сім`ї власника квартири, про що зазначає позивач, однак вони втратили право користування цим житлом, так як були відсутні без поважних причин у будинку понад один рік. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даному будинку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 будучи зареєстрованими в належному позивачу будинку, тривалий час не проживають в ньому, а тому обмежують право позивача на користування даним будинком. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись будинком.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись України, ст.ст. 16, ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 81, 89, 280-282 ЦПК суд
Визнати ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Повний текст рішення оголошено 03.07.2020.

Суддя