Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/343/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.07.2020смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Кривенко О.В.,

при секретарі - Маташнюк О.В.,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доманівка в порядку окремого провадження цивільну справу № 473/343/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Маринівська сільська рада Доманівського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2020 року адвокат Бороденко Р.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт прийняття померлим чоловіком заявника ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи вимоги, представник заявника зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після якого залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, розміром 6,36га, розташованої в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, належна померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серія ІІ-МК № 008818 від 27.04.1999 року.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт на ім`я ОСОБА_3 , яким заповів йому все майно до складу якого входить зазначена земельна ділянка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявника ОСОБА_3 , заповіт на випадок смерті ОСОБА_3 не робив, тому спадкоємцем за законом є заявник, як дружина померлого. Спадщину прийняла шляхом проживання на день смерті спадкодавця, відповідно до ст. 1268 ЦК України , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає.

Заявник звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка на майно, що не було успадковане ним після смерті ОСОБА_4 , однак їй було роз`яснено, що потрібно звернутися до суду.

Вказує, що чоловік за життя доглядав ОСОБА_4 , допомагав йому по господарству, доглядав за будинком. ОСОБА_3 , провів поховання ОСОБА_4 та ритуальні обіди, правовстановлюючий документ на землю знаходився постійно у ОСОБА_3 , згідно якого він отримуав орендну плату за землю, тобто своїми діями він прийняв спадщину, керуючись положеннями ЦК України в редакції 1963 року.

Ухвалою суду від 25 травня 2020 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримала в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 просила встановити факт прийняття спадщини.

Представник заінтересованої особи Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.12.2002р.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все йому належне майно ОСОБА_3 до складу якого входить земельна ділянка, розміром 6,36га, розташована в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, належна померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серія ІІ-МК № 008818 від 27.04.1999 року, виданого на підставі рішення Маринівської сільської ради народних депутатів №18 від 03.11.1998р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер чоловік заявника ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.08.2015р.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 згідно заповіту №118 від 29.08.2002р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області Леоновою В.С. був ОСОБА_3 , але на час відкриття спадщини останній не проживав постійно із спадкодавцем та не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

З довідки №129 від 03.02.2016р. вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 з 1986 р. На день смерті з померлим ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Відповідно до довідки №223/01-16 від 02.06.2020р., виданої Доманівською нотаріальною конторою Миколаївської області вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після свого чоловіка ОСОБА_3 відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, так як на момент смерті чоловіка проживала разом однією сім`єю за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою №1090 від 10.10.2019р., виданої комунальним підприємством Первомайської міської ради "Затишок".

Заявник звернулася до Першої Первомайської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Миколаївській області із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 . Однак їй було роз`яснено, що оформити спадщину не можливо та було рекомендовано звернутись до суду (довідка роз`яснення від 07.10.2019р. №2111/02-31).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю підтверджується письмовими доказами та показами свідків.

Так свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що після смерті ОСОБА_4 всім його майном фактично користувався ОСОБА_3 , який забрав речі з будинку та отримував орендну плату за землю, яка належала ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини (грудень 2002 року) в період чинності ЦК УРСР нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) ОСОБА_3 вчинив саме такі дії, а саме зберігав документи про особу та правовстановлюючий документ.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Відповідно до пункту 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (в редакції 1994 р.) «Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном».

Відповідно до п. 16 Постанови Пленум у Верховного Суду України №5 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.549 ЦК УРСР (1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4-5, 11-13, 76-83, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично прийняв спадщину після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку, розміром 6.63 га, розташовану в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія 11-МК № 008818 від 27.04.1999 року за заповітом, посвідченим Маринівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області, за № 118 від 29.08.2002року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.07.2020 року.

Суддя : О. В. Кривенко