Провадження № 2/522/5197/20
09 грудня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участі секретаря судового засідання Звонецької І.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення державної реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення, -
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивачка надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.06.1976 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 18.06.1976 р., серії НОМЕР_1 , який був розірваний.
02.02.1995р., шлюб між зазначеними особами був прзірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 2.02.1995р., серії НОМЕР_2 .
Від цього шлюбу у них було четверо дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.01.2019р., серії НОМЕР_3 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.02.2006р., серії НОМЕР_4 , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.02.2006р., серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В 2015 році ОСОБА_4 здала ОСОБА_2 в оренду одну кімнату у кв. АДРЕСА_1 , де він проживав по січень 2017 року. Даний факт підтверджують письмові нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 померла, тому доказом є свідоцтво про смерть від 19.03.2017 р., виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Після смерті ОСОБА_4 , її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси ( до перейменування Друга одеська державна нотаріальна контора ) із заявою про прийняття спадщини, що підтверджує інформація Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси від 8.10.2019 р. за №164/ 2017/02- 14.
Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 звернулася в Приморську державну нотаріальну контору м. Одеси із заявою про прийняття спадщини, яка була відкрита у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , що підтверджує інформація Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси від 8.10.2019 р. за № 157л/ 2019/02- 14.
ОСОБА_5 також звернувся в Приморську державну нотаріальну контору м. Одеси із заявою про відмову прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , яка була відкрита у зв`язку зі смерті ОСОБА_3 , що підтверджує інформація Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси від 15.10.2019 р.
Таким чином, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 .
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2018 г. по цивільній справі № 522/21763/17 був встановлений факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однієї родиною як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з жовтня 1992 р. по 17.03.2017 р. і визнано за ним право власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 .

31.01.2019р. відповідач зареєстрував право власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 в момент, коли був накладений арешт на спірну квартиру, тому доказом є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.02.2020р.

Згідно інформації Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 23.09.2020р. за № 1588/01- 07 ОСОБА_2 зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_2 з 23.05.2019р.

Після смерті ОСОБА_3 відповідач вселився в спірну квартиру, замінив замки у вхідних дверях і не впускає позивачку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.01.2020 р. по цивільній справі № 522/21763/17 було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2018 р. і в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Відповідач добровільно відмовляється скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частину.

спірної квартири, також відмовляється виселитися зі спірної квартири й зняти реєстрацію місця проживання.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1296 ЦК України передбачено право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що майже три року і одинадцять місяців пройшло з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та своїми діями відповідач перешкоджає ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину, володіти та користуватися спадковим майном.

Зважаючи на обставини справи, досліджені докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі рішення суду чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 15-16, 316, 328, 1218, 1261, 1268, 1296,1298 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, ч.2 ст. 247, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 354 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, п. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення державної реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення задовольнити.

Припинити та скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Виселити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) з квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 14 грудня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко

09.12.2020