_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД______
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2020 року місто Херсон

єдиний унікальний номер справи 644/617/19

номер провадження: 22-ц/819/13/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

судді: Пузанової Л.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 664/617/19 за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2019 року, ухваленого у складі судді Сіденко С.І., повний текст судового рішення складено 11.09.2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олешківський районний сектор ДМС України в Херсонській області, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Олешківський районний сектор ДМС України в Херсонській області, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області.

Заява мотивована тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Краснодон Луганської області, в 1989 році разом з родиною переїхав на постійне місце проживання в село Костогризове Олешківського району Херсонської області, де проживав та проживає по теперішній час.

В січні 2019 року він втратив паспорт громадянина СРСР та звернувся до Олешківського РВ УДМС України в Херсонській області для отримання паспорта громадянина України, де була проведена процедура встановлення його особи, однак, не встановлено належність до громадянства України, у зв`язку з чим йому було відмовлено у видачі паспорта громадянина України.

Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року йому необхідно для встановлення його належності до громадянства України і можливості реалізації ним своїх громадянських прав щодо отримання паспорта громадянина України.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Встановлено факт постійного проживання на території України станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наданими в обґрунтування заяви документами, а саме: копією довідки Державного департаменту України з питань виконання покарань, копією свідоцтва про народження заявника, копією довідки Костогризівської сільської ради Олешківського району Херсонської області про проживання заявника від 27.02.2019 року, копіями Трудових книжок батьків заявника та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтверджено факт постійного проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що надані заявником документи не є належними та допустимими доказами на підтвердження заявлених у справі вимог.

Відповідно до копії заяви про видачу паспорта (форма-1) громадянина колишнього СРСР на ім`я " ОСОБА_4 ", ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зберігається в УДМС України в Херсонській області, вбачається, що заявник був документований 19.09.1980 року Городоцьким РВ УМВС України в Хмельницькій області паспортом громадянина колишнього СРСР серії V НОМЕР_1 535323. Також, на зазначеній копії форми-1 наявна відмітка про те, що 23.01.1991 року до Городоцького РВ УМВС України в Хмельницькій області за №6/1600 надходив із Сєвєродвінського РВ Архангельської області запит (по формі-7) щодо підтвердження видачі на ім`я заявника паспорта громадянина колишнього СРСР, у зв`язку зі зверненням останнього із заявою про його втрату. Таким чином, апелянт вважає, що є достовірні відомості стверджувати, що станом на 23.01.1991 року ОСОБА_1 перебував на території Архангельської області (Росія) та не відомо коли повернувся на територію України, оскільки будь-яких відомостей стосовно цього у матеріалах справи немає, а показання допитаних судом свідків, на думку апелянта, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засіданні представник Управління міграційної служби України в Херсонській області, ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримала з підстав в ній викладених, просила скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити заявнику у задоволенні його вимог.

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Глянь В.В. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнали, просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника Управління державної міграційної служби України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в Луганській області, Україна.

Із свідчень свідка ОСОБА_2 (сусідка) та ОСОБА_3 (листоноші) слідує, що ОСОБА_1 на момент 24.08.1991 року постійно проживав та знаходився за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Костогризівської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 27.02.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 .

В ході апеляційного розгляду справи заявником були надані вироки, за якими він був засуджений Цюрупинським районним судом Херсонської області, та які залучені судом апеляційної інстанції до матеріалів справи, оскільки обставини, що встановлені вироками стосуються фактів, на які посилається заявник.

Так, вироком Цюрупинського районного суду Херсонської облсті від 03.02.1998 року ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст.114 КК України. У вироку зазначено місце проживання АДРЕСА_1 .

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.06.2001 року, ОСОБА_1 засуджений за ст.114 КК України. У вироці зазначено, що ОСОБА_1 українець, громадянин України, місце проживання- АДРЕСА_1 .

З листа Генерального Консульства Російської Федерації в Одесі від 19.03.2020 року №911, долученого до матеріалів справи в ході апеляційного розгляду справи, вбачається, що відомостей про належність ОСОБА_1 до громадянства Російської Федерації консульство не має.

Із довідки начальника Олешківського РВ УДМС України в Херсонській області від 25.01.2019 року слідує, що ОСОБА_1 звертався до Олешківського РВ УДМС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

У частині першій статті 293 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із заявою) визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, ОСОБА_1 вказував, що без встановлення цього факту він не може отримати паспорт громадянина України, тому просив задовольнити заяву.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до ІНФОРМАЦІЯ_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених вимог, суд першої інстанції врахувавши вказані норми матеріального права, дослідив та оцінив докази у їх сукупності, зокрема, показання свідків, копію свідоцтва про народження заявника, копію довідки Костогризівської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 27.02.2019 року, копію довідки Державного департаменту України з питань виконання покарань, дійшов обґрунтованого висновку, що заявником доведено його факт постійного проживання на законних підставах на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга не містить нових фактів, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції ретельно дослідивши надані заявником документи в їх сукупності та взаємозв`язку дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані докази підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року і такі висновки суду не спростовані апелянтом.

Порушень процесуального порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів проведена судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Повний текст судового рішення складено 06.07.2020 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ,382,383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Базіль Л.В.

Судді: Пузанова Л.В.

Семиженко Г.В.