Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-740/10
Провадження № 6/553/80/2020
У Х В А Л А

Іменем України

07.07.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді: Новака Ю.Д.,

при секретарі: Козицькому Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві подання Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець Скрипник В.Л. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, в якому просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань.

В обґрунтування свого подання посилався на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №62306870 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Полтави №2- 740/10 від 24.01.2011 р. про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості (ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.06.2013 р. по справі №553/1433/13-ц стягувача ПАТ «УкрСиббанк» замінено його правонаступником - ТОВ «Кей-Колект»).

11.06.2020 року виконавцем у відповідності до вимог Закону України « Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62306870, про що повідомлено боржника. Того ж дня з метою забезпечення реального виконання рішення накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового повідомлення № 858 постанови виконавця по виконавчому провадженню № 62306870 боржник отримав 22.06.2020 року.

В обґрунтування вказаного подання виконавець вказує, що на підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що за боржником на праві приватної власності нерухоме майно не зареєстровано. Згідно відповіді з ДФС та ПФУ встановлено, що боржник отримувачем пенсії не являється, джерела доходу відсутні, відкриті розрахункові рахунки відсутні. Згідно з відповіді ТСЦ №5342 встановлено, що боржник не має на праві приватної власності транспортні засоби. Згідно відповіді з Державної прикордонної служби боржник у період з 01.01.2019 р. по теперішній час неодноразово перетинав державний кордон з невідомою метою, маючи при цьому невиконане зобов`язання.

Станом на дату звернення з поданням до суду, боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду та хоча б часткове погашення заборгованості перед стягувачем ТОВ «Кей-Колект», замість чого боржник досить активно перетинає державний кордон України з невідомою метою, на що витрачає значні грошові кошти. Крім того, в порушення п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржником не було надано декларацію про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб. При цьому, боржнику відомо як про існування боргу, оскільки рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 прийнято ще у 2010 році, а виконавчий лист №2-740/10 від 24.01.2011 р. вже неодноразово перебував на примусовому виконанні в органах ДВС, так само і відомо про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем, оскільки ОСОБА_1 особисто отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №623306870, але боржник ігнорує вимоги приватного виконавця.

Крім того, боржниця є особою працездатного віку, але офіційно ніде не працевлаштована та не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на повне або часткове виконання судового рішення, при цьому періодично перетинає державний кордон з невідомою метою.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, в поданні просив проводити розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що подання приватного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

У відповідності до п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Разом з тим, суб`єкт подання не надав доказів того, що боржник отримував саме постанову про відкриття виконавчого провадження, крім того взагалі відсутні відомості щодо отримання виклику приватного виконавця та доказів ухилення від виконання рішення суду, будь-яких належних та допустимих доказів суду не надано того, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, що суперечить висновкам викладеним у постанові Верховного Суду за №554/13475/15-ц від 31 липня 2019 року.

Обов`язок щодо підтвердження обставин ухилення боржника від виконання рішення належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст.ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак