Номер провадження: 22-ц/813/3840/20
Номер справи місцевого суду: 1519/781/11
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», який змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, яку в подальшому уточнив, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, мотивуючи це тим, що 22 січня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно умов якого остання отримала кредит у сумі 291 620,00 швейцарських франків строком з 22 січня 2007 року по 22 січня 2028 року, в свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 22 січня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 22 січня 2007 року укладено договір поруки № 88105, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 порушила встановленні кредитним договором терміни повернення наданого їй кредиту та сплати відсотків за кредит, Банк направив відповідачам рекомендованою поштою письмові вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, та згідно умов кредитного договору встановлений термін повернення кредиту настав на 41 календарний день з дати направлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту від Банку, тобто 24.04.2008 року. Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань по кредитному договору № 0 від 22.01.2007 року утворилась заборгованість, що стало підставою для звернення Банку до суду з вказаним позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.01.2007 року в сумі 477 245 швейцарських франків 77 сантимів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 26.01.2016 року становить 11 099 560 грн. 33 коп. В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» - відмовлено. Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» відхилено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано. Справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Тобто в апеляційному порядку переглядається рішення суду першої інстанції щодо повноти встановлених у справі обставин та відповідності висновків суду першої інстанції встановленим у справі обставинам та узгодженості їх з доказами, які додані до справи в частині поручителя ОСОБА_2 . В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, повідомлявся, про причини не явки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася, про причини не явки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у позові ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в частині вимог до поручителя ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що АКІБ «УкрСиббанк» (кредитор) в порушення п. 2.1. договору поруки від 22 січня 2006 року не повідомив ОСОБА_2 (поручителя) про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, внаслідок чого порука вважається припиненою з підстав ч. 2 ст. 559 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення між сторонами спірних правовідносин.

Такий висновок районного суду відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.

З матеріалів справи вбачається, що:

-22.01.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 0, згідно з яким позичальник отримала кредит в сумі 291 620,00 швейцарських франків строком з 22 січня 2007 року по 22 січня 2008 року, що на день укладення договору за курсом НБУ дорівнювало 1 472 681,00 гривень.

Відповідно до п. 1.3.1 договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів з дати видачі кредиту застосовується процентна ставка на рівні 7,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до п. 9.2. цього договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченого п. 9.2. даного договору застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Згідно з п. 1.3.2 договору сторони домовились, що за умовами цього Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених частиною 1 п. 9.2. Договору.

У пункті 9.2. договору сторони погодили можливість збільшення процентної ставки у разі порушення позичальником кредитної дисципліни, погіршення фінансового стану, поточних коливань процентних ставок, установлених НБУ тощо. Однак, при цьому сторонами було визначено повідомлювально-погоджувальний порядок зміни розміру процентної ставки.

У частині 2 пункту 9.2. договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 січня 2007 року сторони домовилися, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 пункту 9.2. договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором у наступному порядку, а саме:

- банк не пізніше, ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси;

- такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

У разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього договору новим розміром процентної ставки, позичальник у строк не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні банку, зобов`язується надати на зазначену у договорі адресу банку письмове повідомлення про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання банком в порядку та терміни, визначені цим пунктом договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від позичальника, банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Сторони погодили, що факт неподання позивальником на зазначену у договорі адресу банку у строк не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення (відповіді) позичальника про його незгоду із також новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення банком такого нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у повідомленні банку.

Про збільшення процентної ставки банк протягом 7 календарних днів з дати її збільшення письмово повідомляє позичальника, шляхом направлення останньому поштою відповідного повідомлення банку за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. В такому повідомленні банком зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки.

-в забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 22 січня 2007 року укладено договір поруки № 88105.

Згідно п. п. 1.3, 1.4 зазначеного договору поруки ОСОБА_2 відповідає перед АКІБ «УкрСиббанк» як солідарний боржник по борговим зобов`язанням ОСОБА_1 , в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених у кредитному договорі.

У розділі 2 договору поруки визначено порядок та умови виконання договору поруки. Згідно пункту 2.1. сторони домовились, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя; під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільним повідомленням та /або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

-згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року були внесені зміни в Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк»;

-відповідно свідоцтва про шлюбу від 10.10.2012 року, серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Оскільки прострочення платежів за користування кредитом, (процентів) по суті є порушенням кредитної дисципліни через неналежне виконання умов кредитного договору і передбачено в якості однієї з підстав для збільшення процентної ставки, то використання Банком такого права зокрема до прострочених платежів за процентами можливо виключно з дотриманням порядку передбаченого п. 9.2. кредитного договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції та ухвалення оскаржуваного рішення, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

З аналізу матеріалів справи не вбачається, що кредитор маючи згідно з умовами кредитного договору право при настанні певних обставин (порушення кредитної дисципліни у вигляді неналежного виконання умов кредитного договору) на збільшення розміру процентної ставки, разом з тим дотримався повідомлювально-погоджувального порядку зміни розміру процентної ставки, передбаченого пю. 9.2. кредитного договору.

Зокрема будь-яких належних допустимих та достатніх доказів направлення на адресу позичальника письмового повідомлення про збільшення процентної ставки за використання кредитних коштів позивачем не надано.

В матеріалах справи міститься вимога від 13.03.2008 року до позичальника і поручителя про дострокове повернення кредиту та сплати процентів протягом 30 днів з дня отримання вимоги.

Крім того, згідно з розділом 11 кредитного договору строк виконання зобов`язання за кредитним договором вважається таким, що настав також на 41 -й день з часу відправлення на адресу позичальника і поручителя вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати процентів.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення на адресу позичальника і поручителя вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати процентів кредитором направлено відповідно до поштового штемпелю 14.03.2008 року.

Оскільки відомості про отримання зазначеної вимоги позичальником та/або поручителем в матеріалах справи відсутні, то згідно з розділом 11 кредитного договору, строк виконання кредитного договору вважається таким, що настав 24.04.2008 року (на 41-й день з дня направлення).

До суду з позовом про стягнення тіла кредиту, процентів та пені Банк звернувся 08.05.2008 року.

Разом з тим з наданого Банком розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що кредитор починаючи з 24.03.2008 року, тобто ще під час дії строку кредитування і до настання строку повернення кредиту у зв`язку з реалізацією Банком права на дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, нараховував збільшену процентну ставку до прострочених платежів за тілом кредиту.

Судова колегія звертає увагу, навіть у випадку, якщо позичальник дізнавшись про збільшення процентної ставки, не заперечував у встановленому кредитним договором порядку проти такого збільшення і тому вважається таким, що фактично погодився зі збільшеною процентною ставкою, дані обставини, виходячи з умов розділу 2 договору поруки, не звільняють кредитора від необхідності отримання від поручителя згоди на збільшення розміру процентної ставки щодо прострочених платежів за тілом кредиту.

Під такою згодою за умовами договору поруки розуміється візування поручителем змін до основного договору шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільним повідомленням та /або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Тлумачення частини першої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дозволяє стверджувати, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Тому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі Фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення відповідальності може відбутися внаслідок - змін забезпеченого порукою зобов`язання, зокрема підвищенням розміру процентної ставки за користування кредитом.

Аналогічний висновок висловлений і Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Оскільки відповідно до представленого Банком розрахунку заборгованості фактично відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором, яке виразилося у збільшенні розміру процентної ставки за користування кредитом до прострочених зобов`язань з повернення тіла кредиту, а доказів отримання від поручителя письмової згоди на збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором (більше ніж 7,99% річних), позивачем не надано, а сама поручитель надання нею такої згоди заперечує, висновок районного суду щодо припинення поруки відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законодавстві.

Доводи апеляційної скарги, що кредитним договором передбачено можливість збільшення процентної ставки і з цими умовами кредитного договору поручитель був ознайомлений перед підписанням договору поруки, що свідчить про його обізнаність і згоду з такими умовами укладеного договору, не можуть бути взятими до уваги, оскільки визначальним в даному випадку є не наявність у Банка права на збільшення процентної ставки у разі встановлення неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором (чим кредитор і скористався збільшивши процентну ставку до порушених зобов`язань з повернення тіла кредиту) і не погодження таких змін позичальником (зокрема мовчазна згода), а виключно отримання письмової згоди саме від поручителя у передбачений договором поруки спосіб, зокрема шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільним повідомленням та /або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Доводи апеляційної скарги, що збільшення процентної ставки є фактом реалізації Банком права передбаченого ст. 625 ЦК України і не свідчить про збільшення саме процентної ставки за кредитним договором, що вбачається зі змісту листа від 18.02.2008 року, направленого на адресу позичальника є неспроможними, оскільки в матеріалах справи відповідний лист відсутній. Крім того, зазначеними обставинами позивач не обґрунтовував розрахунок заборгованості при поданні позовної заяви до суду першої інстанції, а вперше послався на це вже при поданні апеляційної скарги на рішення суду, не підтвердивши це доказом існування листа такого змісту та про направлення його 18.02.2008 року на адресу позичальника.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 16.01.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк