Провадження № 2/643/1673/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на житловий будинок АДРЕСА_2 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0114, :02:003:0115, встановивши, що позивачу та відповідачу належить по 1/2 частці.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі з 07.10.1977 по 1997 рік. Шлюб було розірвано рішенням Первомайського міського суду Харківської області від 27.11.1997 р. За час перебування у шлюбі сторонами було набуте право власності на нерухоме майно.

Так, позивач на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.07.1982 р., набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 . Придбавши зазначений житловий будинок, позивач зареєструвала своє місце проживання у ньому.

А відповідач на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 10.07.1996 р. Харківською товарною біржою «Слобада», набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

3 1997 року після розірвання шлюбу питань щодо спільного майна не поставало. Позивач у 2004 році отримала державні акти на земельні ділянки, що розташовані під будинком та відповідно біля будинку.

Наприкінці жовтня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з питанням здійснити відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Приватний нотаріус повідомив, що без згоди колишнього чоловіка ОСОБА_2 відчуження будинку не можливо здійснити, оскільки він придбаний під час перебування у шлюбі та як наслідок є спільною сумісною власністю подружжя.

19.11.2019 представник позивача надіслав заяву-пропозицію про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя від 18.11.2019 на адресу відповідача ОСОБА_2 , але останнім не було отримано листів.

Правовідносини набуття спільного майна подружжя виникли до 01.01.2004 р., тобто під час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року, тому порядок набуття спільного майна та його правовий режим визначається за нормами діючого на той час законодавства, яке ці відносини регулює.

Відзив на позов відповідач не надав але його представник ОСОБА_3 надала заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначила, що відповідач з позовними вимогами не згоден у повному обсязі. Так, не оспорюючи факт набуття спірного майна у власність подружжя під час шлюбу, та підтверджуючи той факт, що він фактично проживає та користується спірною квартирою, а позивач проживає та користується спірним житловим будинком із спірними земельними ділянками, вважає, що за 20 років окремого володіння майном він жодним чином не вчиняв жодних дій, які могли б порушити майнові права позивача на наявне у неї майно, і кожен з них окремо жодного разу за ці 20 років не заявляв прав на майно, придбане у шлюбі і не створювали перешкод у його вільному одноособовому володінні. В зв`язку із чим вважає, що у позові повинно бути відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_4 надав заперечення на заяву відповідача, в якій зазначив, що позивачем не пропущений строк позовної давності, враховуючи обставини, на які позивач посилається у позові зокрема, звернення до нотаріуса в зв`язку із бажанням продати будинок, направлення відповідачу пропозиції про врегулювання питання в досудовому порядку.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі з 07.10.1977 р. Рішенням Первомайського міського суду Харківської області від 27.11.1997 р. шлюб було розірвано, що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

За час перебування у шлюбі сторонами було набуте право власності на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.07.1982 р., зареєстрований в реєстрі за №1193, ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 .

З довідки КП «ХМ БТІ» від 28.10.2019 р. вбачається, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 10.07.1996 р. Харківською товарною біржою «Слобада» №Н26-6153 набуто право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

У 2004 році ОСОБА_1 отримала державні акти на земельні ділянки, що розташовані під будинком та відповідно біля будинку.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку право власності на земельну ділянку від 05.10.2004 серії ХР №009668 позивач отримала на підставі рішення Первомайської міської ради Харківської області від 26.05.1993 №134. Земельна ділянка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 гектар, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0114.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку право власності на земельну ділянку від 05.10.2004 серії ХР №009669 позивач отримала на підставі рішення Первомайської міської ради Харківської області від 26.05.1993 №134. Земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0647 гектар, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0115.

В своєму позові позивач зазначила, що наприкінці жовтня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса з питанням здійснити відчуження житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 . Приватний нотаріус повідомив, що без згоди колишнього чоловіка ОСОБА_2 відчуження будинку не можливо здійснити, оскілки він придбаний під час перебування у шлюбі та як наслідок є спільною сумісною власністю подружжя.

19.11.2019 представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 надіслав заяву - пропозицію про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя від 18.11.2019 р. на адресу ОСОБА_2 , а саме, за відомим місцем реєстрації: АДРЕСА_4 , та відомим місцем фактичного мешкання: АДРЕСА_5 , але відповідачем не було отримано листів, що підтверджується роздруківками з веб-сайт Укрпошти. З роздруківок вбачається, що листи були повернуті до відділення відправника, як наслідок отримані відправником.

Правовідносини набуття спільного майна подружжя виникли до 01.01.2004 р., тобто під час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року, тому порядок набуття спільного майна та його правовий режим визначається за нормами діючого на той час законодавства, яке ці відносини регулює.

Відповідно до ст. 22 КпШС, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 23 КпШС, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.

Статтею 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Згідно ст. 112 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент набуття права власності), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Враховуючи визнання відповідачем факту набуття спірного майна подружжям в період шлюбу у спільну сумісну власність суд, вважає, що є підстави для задоволення позову та визначення часток у спільній сумісній власності у майні подружжя, а саме по 1/2 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_3 , житловий будинок АДРЕСА_2 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0114, :02:003:0115

При цьому, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений.

Так, неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу (ст. 72 СК України), за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова ВСУ від 30.05.2018 р. справа №441/1224/15-ц).

Докази які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте майно, суду не надано.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на квартиру

АДРЕСА_3 , встановивши, що ОСОБА_1 частка у спільній власності становить 1/2 та ОСОБА_2 частка у спільній сумісній власності становить 1/2.

Визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0114, :02:003:0115, встановивши, що ОСОБА_1 частка у спільній власності становить 1/2 та ОСОБА_2 частка у спільній сумісній власності становить 1/2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір розмірі 1536 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: Я.М.Горбунова