Провадження № 22-ц/802/53/20 Категорія: 65 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника заявника - Жегестовської К. Г.,

представника боржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Житлово-комунального підприємства №7 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкових територій з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_4 про скасування судового наказу від 08 серпня 2019 року повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що борг, пред`явлений до сплати ЖКП №7, за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, вона не визнає, договір із заявником не укладено з його вини, тобто покликається на те, що між сторонами існує спір щодо суми та порядку коштів на утримання будинку та прибудинкової території. Також вказує, що судовий наказ нею був отриманий 18.10.2019 року, що підтверджується документами, наявними в матеріалах справи. 25.10.2019 року нею вчасно подано заяву про скасування наведеного вище судового наказу, а тому суд помилково вважав, що заявниця пропустила строк на подання заяви про скасування судового наказу.

У відзиві на апеляційну скаргу ЖКП №7 вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, та вказує, що ухвала суду є законною і обґрунтованою. Просить залишити ухвалу суду без змін.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про залишення без розгляду заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява подана без сплати судового збору, з порушенням п`ятнадцятиденного строку, встановленого для її подання, а боржник не заявила клопотання про поновлення цього строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 08.08.2018 року видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ЖКП №7 заборгованості за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій в сумі 7402,83 грн, інфляційних витрат за весь час прострочення в розмірі 1044,01 грн, 3% річних від простроченої суми - 573,16 грн, а всього разом 9020,78 грн та по 44 грн 05 коп. судового збору з кожного боржника (а.с.16).

25 жовтня 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу із посиланням на те, що відсутні докази на підтвердження надання послуг, заявлена сума заборгованості не відповідає дійсності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції судовий наказ рекомендованими листами направлений боржникам за встановленими адресами їх реєстрації - на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с.11-14,17).

Копію судового наказу 22.08.2018 року вручено особисто боржникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.18).

ОСОБА_4 отримала копію вказаного судового наказу 18 серпня 2018 року, що підтверджено довідкою про пошук поштового відправлення з сайту Укрпошти, яка свідчить, що відправлення під № 106 було прийнято відділенням поштового зв`язку 16 серпня 2018 року, а вручено адресату особисто 18 серпня 2019 року (а.с.19).

Із заявою про скасування даного судового наказу апелянт звернулась 25 жовтня 2019 року, тобто із пропуском строку, передбаченого частиною першою статті 170 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Заява про скасування судового наказу повинна відповідати вимогам частини 2 зазначеної статті.

Згідно з частиною 5 статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною 1 цієї статті.

У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_4 не було сплачено судовий збір.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, доповнено п.п. 4-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4, 5, 6 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Згідно з відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.14).

Отже, судом виконані всі вимоги процесуального закону при вирішенні питання про можливість прийняття до провадження даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної ухвали, зокрема з підстав неналежного надіслання як судового наказу, так і інших документів, неотримання копії судового наказу через фактичне проживання в іншому місті, спростовуються матеріалами справи.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що апелянт, вказуючи адресу свого проживання: АДРЕСА_1 , також зловживає своїми процесуальними правами, зокрема не отримує судову кореспонденцію за вказаною нею адресою.

Викладене свідчить, що суддя суду першої інстанції належним чином з`ясував, коли саме була подана заява боржником, чи відповідає дана заява вимогам процесуального закону, в зв`язку з чим прийняв обґрунтовану ухвалу про залишення заяви без розгляду на підставі ч. 6 ст. 170 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують того, що оскаржувана ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді