Єдиний унікальний номер 236/2631/20
Номер провадження 22-ц/804/3481/20
Головуючий у 1 інстанції Бєлоусов А.Є. Єдиний унікальний номер 236/2631/20
Номер провадження 22-ц/804/3481/20
О К Р Е М А Д У М К А
судді Донецького апеляційного суду Папоян В.В.
17 грудня 2020 року м.Бахмут Донецької області
Постановою Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року скасовано, в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 3 124 грн. 47 коп. та стягнення на користь держави судового збору у розмірі 629 грн. 45 коп. змінено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за березень 2017 року у сумі 2346 грн. 64 коп., та визначена загальна заборгованість по виплаті заробітної плати за період з березня по липень 2017 року у сумі 16 353 грн. 24 коп.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за період з березня по липень 2017 року у загальній сумі 3 564 грн. 62 коп.

Розподілено судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.381 ЦПК України мною підписана постанова від 17 грудня 2020 року, проте я в порядку ч.3 ст.35 ЦПК України викладаю свою окрему думку.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Зазначила, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року. Звільнена наказом № 6977/ДН-ОС від 10 липня 2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Посилаючись на те, що відповідач до теперішнього часу розрахунок з нею не провів, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 18414 грн. 45 коп. за період з березня по липень 2017 року та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 4472 грн. 36 коп.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з квітня по липень 2017 року у сумі 14 006 грн. 60 коп. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 3 124 грн. 47 коп. з зобов`язанням при виплаті доходу утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. В іншій частині позову відмовлено, також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 4407, 85 грн та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за березень 2017 року, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила змінити рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 вересня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, а також компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за березень 2017 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Рішення суду фактично ґрунтується на припущеннях, які він зробив на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5). Зазначені відомості формуються на підставі звіту Додатку 4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджене Наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року, який не містить даних про виплату заробітної плати позивачу. Також наводить доводи щодо неможливості застосування до спірних правовідносин Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року.

Відповідачем рішення суду не оскаржено.

Ухвалюючи рішення щодо відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, а також компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за березень 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність заборгованості за спірний період, а доводи щодо невиплати їй заробітної плати за березень 2017 року спростовується наявними у справі доказами, зокрема індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 та відомостями щодо отримання грошових коштів.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем було підтверджено наявність та розмір заборгованості із заробітної плати та відповідачем не спростовано наявність заборгованості перед працівником за березень 2017 року.

Однак не можу погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно копії трудової книжки позивач працювала на різних посадах у відділеннях ДП «Донецька залізниця», зокрема на Станції Ясинувата. Наказом №303 від 15.04.2016 року Станція Ясинувата реорганізована шляхом злиття у ВП «Станція Ясинувата» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Наказом начальника ВП «Станція Ясинувата» від 20 березня 2017 року № 99/ДС відповідно наказу начальника Донецька дирекція залізничних перевезень від 17 березня 2017 року № 236-ДН було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20 березня 2017 року. Визначено, що на час простою встановити щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язати всіх працівників дирекції, які заходяться у простої, з`являтися на свої робочі місця, та розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в «Журналі обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої». Призначено відповідальними за облік працівників, які знаходяться на простої. За пунктом 6 наказу на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код «П». Згідно з пунктом 8 наказу оплату за час простою не з вини працівника провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

Згідно з наказом про звільнення № 6977/ДН-ОС від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 (табельний номер 2526) звільнено з посади оператора з оброблення перевізних документів ВП «Станція Ясинувата» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

З розрахунку заробітної плати за березень 2017 року убачається, що за спірний період позивач відпрацювала 8 днів та 4 дні знаходилась у простої, та їй було нарахована 4407,85 грн. заробітної плати (до виплати 3505,05 грн.)

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом. У відповідності до вимог процесуального права, сторонам роз`яснено обов`язок надати докази на підтвердження зазначених ними обставин.

Вважаю, що, позивачем по справі не підтверджено факт невиплати заробітної плати за березень 2017 року виходячи з наступного.

У матеріалах справи наявні Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, де міститься інформація про нарахування за березень 2017 року позивачу заробітної плати у сумі 4407,85 грн. (яка співпадає з сумою нарахованої заробітної плати, зазначеною у розрахунковому листі за березень 2017 року), за квітень-липень нарахувань не було. Убачається, що нарахування за березень 2017 року було здійснено за 31 день, тобто за повний місяць та до страхового стажу зараховано 31 день.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги, що наявна в індивідуальних відомостях інформація не підтверджує виплати нарахованої заробітної плати оскільки відповідно до частин 2, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Частиною 2 ст. 24 вказаного Закону визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 які надані до суду на позивача вбачається, що страхові внески за березень 2017 року сплачені. Тобто відсутні підстави вважати, що нараховані працівнику грошові кошти за оплату праці у березні 2017 року не виплачені. Сама по собі інформація про розмір нарахованої заробітної плати не є належним підтвердженням того, що заробітна плата за березень 2017 року не виплачена.

Звертаючись до суду з позовом позивач надав розрахунок заборгованості по заробітній платі, з якого убачається, що заборгованість по заробітній платі, зокрема за березень 2017 року складає 4407,85 грн. Проте наведений розрахунок за спірний період суперечать довідці АТ «Укрзалізниця» №1211/3 від 02.09.2020 року, яка свідчить про те, що у березні 2017 року позивачу було нарахована 2061,21 грн. (до виплати 1639,03 грн). Дана довідка підписана в.о. заступником начальника Бєльським П.С. та завірена печаткою підприємства. Відповідно до видаткового касового ордеру від 8 вересня 2017 року позивачем отримано 1639,03 грн заробітної плати за першу половину березня 2017 року, що підтверджується її особистим підписом.

Таким чином, з урахуванням наведених норм та оцінивши докази в сукупності, на мою думку, слід дійти висновку, що позивачем не доведено належних доказів невиплати нарахованої йому заробітної плати за березень 2017 року.

За таких обставин були відсутні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та стягнення заробітної плати за березень 2017 року та компенсації за втрату частини заробітної плати за цей же період, в зв`язку з порушенням термінів її виплати, яка є похідною вимогою.

Суддя Донецького

апеляційного суду В.В. Папоян