РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"16" січня 2020 р. 145/1490/19

2/145/147/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О. ,

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому вказує, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 16.01.2012 р. відповідач отримала кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним і банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві.

Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6., на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10.07.2019 року має заборгованість - 18646,43 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі Bellet v. France Європейський Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Ухвалою суду від 30.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 30.09.2019 року (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі (07.11.2019 та 16.01.2020) не з`явилася, хоч про слухання справи повідомлена в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується повідомленням УДМС України у Вінницькій області від 18.09.2019 р. (а.с.40) та довідкою Гніванської міської ради Тиврівського району від 23.09.2019 р. (а.с.41), відповідно до яких ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , повернутими поштовими конвертами з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання», з судовими повістками на 07.11.2019 та 16.01.2020. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача до суду не надходив, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки відповідно до вимог ст.279 ЦПК України справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до чч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст.77, 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно зі ст.525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно зі ст.530 ЦКУкраїни, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Ч.3 цієї статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.01.2012 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею і АТ КБ «ПриватБанк» Договір, про що свідчить її підпис у заяві 16.01.2012 р.

Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.01.2012 р. за відповідачем станом на 10.07.2019 року рахується заборгованість в сумі 18646,43 грн, яка складається з наступних складових: 8642,84 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 3915,66 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4373,81 гривень - пеня за прострочене зобов`язання; 350,00 грн.- пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 гривень - штраф (фіксована частина); 864,12 гривень - штраф (процентна складова).

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Кредитним договором передбачена відповідальність за порушення зобов`язання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов`язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача пені та штрафів є неправомірною, оскільки стягуючи штрафи висувати вимогу про стягнення пені банк не має права.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі №6-2003цс15 згідно зі ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по пені в розмірі 4723,81 грн. (4373,81+350) задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі.

Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для часткового задоволення позову.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 16.01.2012 року у розмірі 13422,62 грн., з яких: 8642,84 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 3915,66 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 864,12 гривень - штраф (процентна складова).

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1383,12 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 358, 525, 526, 530, 538,549, 550, 626, 629,ч.1,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-280 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.01.2012 р. у розмірі 13422 (тринадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 62 копійки, з яких: 8642,84 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 3915,66 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 864,12 гривень - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 1383 (одна тисяча триста вісімдесят три) гривні 12 копійок у відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 21 січня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.