Справа № 307/1963/13-ц
Провадження № 4-с/307/3/20
У Х В А Л А

10 січня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ільницькій О.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката «Професійного адвокатського об`єднання «Консенсус» Чекан Вікторії Василівни про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 18 січня 2019 року щодо встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат «Професійного адвокатського об`єднання «Консенсус» Чекан Вікторія Василівнаяк представник в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 18 січня 2019 року щодо встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України. В скарзі зазначила, що на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.08.2013 року у справі №307/1963/13-ц було видано виконавчий лист від 09.09.2013 року, згідно якого суд вирішив стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно і до досягнення ними повноліття, починаючи з 29 травня 2013 року. На виконання вищезазначеного виконавчого листа головним державним виконавцем Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Голубкою Наталією Іванівною було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року у виконавчому провадженні №39819952. Вважає, винесення такої постанови передчасним, не вмотивованим та необгрунтованим, у зв`язку з чим звертається з даною скаргою, оскільки порушено права та свободи боржника у ВП №39819952 ОСОБА_1 . В той же час, вважає, що вищезазначену постанову винесено головним державним виконавцем Тячівського РВ ДВС Голубкою Наталією Іванівною з порушенням вимог до її оформлення, виходячи з наступних підстав. До Тячівського РВ ДВС від 16.10.2019 року за №10-2019/31 був направлений адвокатський запит про надання інформації та документи, що її підтверджують щодо винесеної постанови. 25.11.2019 року за вх.№В19/11-36. На адресу адвокатського об`єднання у відповідь на зазначений адвокатський запит надійшов лист Тячівського РВ ДВС від 14.11.2019 року за №14.9-42/3242, додатком до якого додано роздруковану з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року. В порушення вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у відповідь на вищезазначений адвокатський запит була надана не копія постанови, а її роздруківка із посвідчувальним написом «Згідно з реєстром», виконаним начальником Тячівського РВ ДВС Андрійцьо Р.В. та з відбитком гербової печатки Тячівського РВ ДВС, що може говорити про відсутність примірника постанови у матеріалах виконавчого провадження №39819952. Також представник зазначив, що 03.10.2019 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №39819952, що підтверджується його підписом в матеріалах виконавчого провадження, нею було встановлено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року у виконавчому провадженні №39819952 винесена відносно боржника ОСОБА_1 , взагалі відсутня. Будь-які докази про отримання такої постанови боржником чи направлення на його адресу постанови також відсутні. Таким чином, Тячівським РВ ДВС не дотримано вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, відповідно до якої у матеріалах виконавчого провадження повинен зберігатися примірник постанови, та/або порушено вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також, в постанові у реквізиті «назва документу» зазначено: виконавчий лист №2/307/1172, виданий 09.09.2013 року, однак, у виконавчому листі Тячівського районного суду Закарпатської області від 09.09.2013 року відсутній такий реквізит як його реєстраційний номер. У вказаному виконавчому листі зазначено номер справи: 307/1963/13-ц, за результатами розгляду якої даний лист видано та номер провадження справи №2/307/1172/13. У зв`язку з наведеним, головним державним виконавцем Тячівського РВ ДВС Голубкою Наталією Іванівною неправильно зазначено назву виконавчого документу, що ускладнює ідентифікацію виконавчого документу, чим порушено вимоги інструкції. У мотивувальній частині постанови зазначено, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 18.01.2019 року за період з 19.05.2013 року по 18.01.2019 року складає 87272,81 гривні, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Відповідно до виконавчого листа від 09.09.2013 року, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області, вирішено здійснювати стягнення з ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, на користь яких призначені аліменти, починаючи з 29 травня 2013 року. Отже, головний державним виконавцем Тячівського РВ ДВС у постанові неправильно зазначено початок періоду, з якого стягуються аліменти з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є неправильним та не може бути застосований. Неправильність здійснення Тячівським РВ ДВС розрахунку заборгованості зі сплати аліментів підтверджується також розбіжностями у розрахунках, здійснених головним державним виконавцем Тячівського РВ ДВС Голубкою Н.І. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 03.07.2018 року за №4058, з ОСОБА_1 станом на початок 2018 року стягнуто 9747 гривень, згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 03.08.2018 року за №5090 з ОСОБА_1 , станом на початок 2018 року стягнуто 19173,61 гривень та згідно розрахунку заборгованості від 18.09.2018 року за №5931 станом на початок 2018 року стягнуто 22300,69 гривень. У розрахунку заборгованості по аліментах від 03.07.2018 року за №4058 вказано, що залишок заборгованості станом на 01.07.2018 року становить 100053 гривень, у розрахунку заборгованості по аліментах від 03.08.2018 року за №5090 зазначено, що залишок заборгованості станом на 03.08.2018 року становить 92426,39 гривень, а у розрахунку заборгованості від 18.09.2018 року за №2931 зазначено, що залишок заборгованості станом на 18.09.2018 року становить 91099,31 гривень. Також, згідно цих же розрахунків з ОСОБА_1 у липні 2018 року як і за період з січня по серпень 2018 року не було стягнуто жодних коштів. Із ОСОБА_1 стягувались та стягуються аліменти шляхом утримання коштів із пенсії по інвалідності з вересня 2015 року по теперішній час, що підтверджується відомостями про відрахування від 02.12.2019 року за №1693. Так, ОСОБА_1 в період з 29 травня 2013 року до січня 2019 року повинен був сплатити аліменти на суму 120600 гривень та реально сплатив у зазначений період 26106,67 гривень шляхом утримання коштів із пенсії по інвалідності та особисто сплатив шляхом поштового переказу 1800 гривень у 2013 році, 1500 гривень у 2015 році та 3000 гривень у 2018 році, що підтверджується відповідними поштовими квитанціями про переказ коштів. Загалом, станом на січень 2019 року, тобто на момент винесення постанови, ОСОБА_1 сплатив аліменти на суму 32406,67 гривень, при цьому здійснював платежі щомісячно в межах своєї фінансової спроможності, оскільки маючи ІІІ групу інвалідності, потребує постійного лікування, несучи при цьому додатково витрати. На підставі викладеного вбачається, що розрахунки здійснені головним державним виконавцем Тячівського РВ ДВС не відповідають дійсності та мають розбіжності між собою, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті до уваги при визначенні розміру заборгованості, а мотивувальна частина постанови щодо ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань не підтверджується жодними доказами чи посиланнями на такі докази у тексті постанови та спростовується відомостями про відрахування від 02.12.2019 року за №1693, згідно яких відрахування з пенсії по інвалідності здійснювалось та здійснюється щомісячно, а також здійсненням виплат по аліментах ОСОБА_1 самостійно та добровільно в межах його фінансової спроможності. Також представник зазначив, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судом рішенням, рішення іншого органу означає з об`єктивної сторони такі діяння особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Головним державним виконавцем Тячівського РВ ДВС Голубка Н.І. у мотивувальній частині постанови, яка була винесена 18.01.2019 року, зазначено, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Отже, головний державний виконавець Тячівського РВ ДВС Голубка Н.І. при винесенні постанови керувалася не чинним законодавством та прийняла рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без належних на те законодавчих підстав. Відомістю, виданою Тячівським управлінням соціального захисту населення Тячівської РДА від 02.12.2019 року за №1693 про відрахування з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , за період з липня 2018 року по січень 2019 року, з боржника ОСОБА_1 було стягнуто розмір аліментів в сумі 5127 гривень. Також, як підтверджується чеком від 12.11.2018 року, ОСОБА_1 самостійно сплатив аліменти в розмірі 3000 гривень. Таким чином, починаючи з 28 серпня 2018 року ОСОБА_1 практично сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі встановленому рішенням суду. Отже, постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року є невмотивованою, не обгрунтованою та не відповідає вимогам до форми та змісту постанови як документу, визначеним Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. ОСОБА_1 не отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року та матеріали виконавчого провадження №39819952 не містять доказів здійснення відправлення зазначеної постанови рекомендованим поштовим відправленням. ОСОБА_1 дізнався про те, що його обмежено у праві виїзду за межі України тільки при спробі реалізації такого права 18.08.2019 року. Згідно рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 18.08.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України на підставі статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадянин України», з причини того, що за наявними базами даних, у ОСОБА_1 заборона виїзду з території України. У відповідності до ЦПК України суд першої інстанції не ухвалює рішень шляхом винесення постанов та зазначений у рішенні про відмову у перетинанні державного кордону України громадянин України, який досяг 16-річного віку від 18.08.2019 року, номер постанови Тячівського районного суду Закарпатської області -8, не може слугувати для ідентифікації судової справи чи судового провадження відносно ОСОБА_1 , оскільки за таким номером у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні рішення чи судові справи, що підтверджується відомостями у ЄДРСР. 18.01.2019 року була винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_1 , однак вона винесена в межах виконавчого провадження №39819952 та зазначена постанова не містить такого номеру як 8. Отже, з рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянин України, який досяг 16-річного віку від 18.08.2019 року, не можливо встановити на підставі якого саме документу ОСОБА_1 було тимчасово обмежено право на виїзд за межі України. Вона як представник ОСОБА_1 ознайомилася із постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України тільки отримавши її роздруківку 25.11.2019 року разом з листом Тячівського РВ ДВС від 14.11.2019 року за №14.9-42/3242 у відповідь на адвокатський запит, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції на вказаному листі та відстеженням поштового відправлення 709 на веб-сайті ПАТ «Укрпошта». Отже, у зв`язку з тим, що з рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 18.08.2019 року неможливо встановити на підставі якого саме документу ОСОБА_1 було тимчасово обмежено право на виїзд за межі України, а постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року не була отримана ОСОБА_1 взагалі і така відсутня в матеріалах виконавчого провадження, вважає, що строк на оскарження постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року слід відраховувати від 25.11.2019 року, оскільки боржник, через свого уповноваженого представника, дізнався тільки 25.11.2019 року. Таким чином, строк на оскарження постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року закінчується 09.12.2019 року та не є пропущеним.

Просить суд поновити строк на оскарження постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року у виконавчому проваджені №39819952, винесеної головним державним виконавцем Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Голубка Наталією Іванівною, визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця виконавцем Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Голубка Н.І. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року у виконавчому проваджені №39819952 та зобов`язати Тячівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області повідомити Державну прикордонну службу України про скасування тимчасового обмеження права громадянину України ОСОБА_1 на виїзд за межі України.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду скарги, що не є перешкодою для розгляду скарги в їх відсутності.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що відповідно до постанови головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області від 18.01.2019 року у виконавчому проваджені №39819952 встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

З тексту відповідної постанови вбачається, що на виконанні Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області перебуває виконавчий лист №307/1963/13-ц, виданий 09.09.2013 року Тячівським районним судом Закарпатської області, за яким з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття.

На підставі п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі Гочев проти Болгарії ( Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань, а також те, що ОСОБА_1 працює за кордоном, суд приходить до висновку, про задоволення заяви ОСОБА_1 про зняття з нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Щодо заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду для оскарження постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18.01.2019 року, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки заявник дізнався про те, що його обмежено у праві виїзду за межі України тільки при спробі перетину державного кордону, а постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України він та його представник отримали тільки 25.11.2019 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 247, 447, 449-451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 18 січня 2019 року щодо встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України.

Скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката «Професійного адвокатського об`єднання «Консенсус» Чекан Вікторії Василівни задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Голубка Наталії Іванівни від 18 січня 2019 року про встановлення боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у виконавчому провадженні серії ВП №39819952.

Зобов`язати Тячівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області повідомити Державну прикордонну службу України про скасування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у виконавчому провадженні серії ВП №39819952.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст ухали складено 15 січня 2020 року.

Головуючий : В.І.Бобрушко