Провадження № 2/331/1489/2020
2 грудня 2020 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :
головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю: секретаря Постарнак М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
20 серпня 2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому, а саме 12.10.2020 уточнила (а.с. 51) до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_1
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . У належній позивачу, на праві приватної власності, квартирі зареєстрований ОСОБА_2 . Квартира необхідна позивачу для особистого проживання та проживання членів її сім`ї. Той факт, що в квартирі досі зареєстрований ОСОБА_2 , заважає позивачу повноцінно користуватись своєю квартирою, оскільки вона змушена сплачувати великі комунальні платежі, якими відповідач не користується, та витрат по їх сплаті не несе.
На підставі викладеного, просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю, що чиняться ОСОБА_2 , шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, справу призначено у підготовче судове засідання (а.с. 23-24).
Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 55).
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала.
Відповідач по справі ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог позивача не надавав.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач та третя особа повідомлені про час та місце слухання справи за адресою їх місцем проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин.
Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, взявши до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах.
Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представника позивача, надані у судовому засіданні, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 18.05.2018 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Алейніковою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1341 (а.с. 8-9).
Відповідно до довідки від 28.07.2020 року, виданої головою правління ОСББ «Шкільна 48» ОСОБА_6, ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не мешкає з 2018 року. (а.с. 16).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що позивача та відповідача знає з народження. ОСОБА_2 до 2017 року постійно проживав в квартирі АДРЕСА_2 , але подарував свою частку квартири ОСОБА_1 , та виїхав за кордон. Наразі відповідач в квартирі не проживає. В квартирі мешкає позивач з донькою та батьком.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що ОСОБА_1 знає з 1988 року, мають добрі, дружні стосунки. ОСОБА_2 останній раз бачила у 2016 році. Наразі відповідач в квартирі не проживає. В квартирі мешкає позивач з донькою та батьком.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст..ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн. (а.с. 1), оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.
Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265, 281, 282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди в користуванні власністю - квартирою за адресою : АДРЕСА_1 , що чиняться ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) шляхом визнання ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 11 грудня 2020 року.
Суддя : Н.Г.Скользнєва