Справа № 307/3176/20
Провадження № 2-з/307/53/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2020 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Юсип В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів заяву представника третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 - адвоката Онуфрій Дмитра Васильовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Тересвянської селищної ради, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_1 про визнання права власності нерухоме майно,
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Тересвянської селищної ради, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору -Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_1 про визнання права власності нерухоме майно.
У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Вивчивши заяву про забезпечення позову, суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути також зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Ознайомившись з заявою про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вимога про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Крім того, як вбачається з заяви, представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 адвокат Онуфрій Д.В. просить заборонити позивачу вчиняти дії та будівельні роботи щодо будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , однак будь-які дані про здійснення на даний час таких робіт без відповідного дозволу позивачем у нього відсутні та докази щодо цього представником третьої особи ОСОБА_4 до матеріалів заяви про забезпечення позову не додано.
Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму ВСУ України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.
Враховуючи те, що представником третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 адвокатом Онуфрій Д.В. в клопотанні про забезпечення позову належно не обґрунтовано необхідності забезпечення позову саме у спосіб заборони позивачу здійснення певних будівельних робіт на земельній ділянці позивача, не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позовуможе порушити права ОСОБА_1 , а тому суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.
Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-153, 259-260, 353, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні заяви представника третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 - адвоката Онуфрій Дмитра Васильовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Тересвянської селищної ради, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_1 про визнання права власності нерухоме майно, відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п.15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко