Справа № 214/2199/20
29 жовтня 2020 року, Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Ковтун Н.Г.,
секретаря судового засідання - Фартушної Є.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про захист прав споживачів, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконання, -
Ухвалою суду від 27 березня 2020 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено.
На підставі розпорядження № 729 від 14.07.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа була повторно розподілення судді Ковтун Н.Г.
Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на позовних вимог з урахуванням наданих письмових пояснень та клопотання про збільшення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позов не подав.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. письмових пояснень на позовну заяву не надала.
Інші заяви та клопотання від учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, не надходили.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стягнення проводиться за період з 05.05.2018 року по 23.10.2019 року.
прострочена заборгованість за процентами - 4414,53 грн.
За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати з ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» в розмірі 300 грн., що підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином направлення боржнику завчасного повідомлення про наявність заборгованості або вимоги її погашення передбачено лише для іпотечних правовідносин. Запит і одержання пояснень боржника чинним законодавством не передбачений.
З огляду на викладене та враховуючи, що правовідносини, які склались між сторонами, не є іпотечними, суд відхиляє доводи позивача про те, що нотаріус завчасно не перевірив факту поінформованості боржника про існування кредитної заборгованої та її розмір.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).
Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).
Копій документів, що підтверджують невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, копії розрахунку заборгованості, які надавалися нотаріусу для вчинення нотаріального напису, учасники справи суду не надали.
Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.
Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної.
Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Тому, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що вимоги, за якими вчинено виконавчий напис, не є безспірними.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з підстав пропуску встановленого законом строку для звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані необхідні документи, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
27.11.2019р. вчиняючи виконавчий напис нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги у Стягувача - з 19.05.15р. минуло більше трьох років і таку заборгованість Кредитор може стягувати лише у судовому порядку.
До нотаріуса Стягувач (Відповідач, Кредитор) міг звернутись за виконавчим написом лише у період з 19.05.15р. по 18.05.18р. включно. Натомість, зазначеного своєчасно не зробив, отже втратив право на звернення стягнення у безспірному порядку.
Виникнення у відповідача права вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 05.05.2018 року по 23.10.2019 року наявними у справі доказами не підтверджується.
Таким чином судом встановлено, що нотаріусом виконавчий напис від 27 листопада 2019 року вчинено поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності.
Вказана обставина згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» була перешкодою для вчинення виконавчого напису.
На підставі викладеного позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений поза межами встановленого законом строку.
Інші доводи позивача щодо підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як то не врахування нотаріусом думки позивача та не зазначення у виконавчому написі документів, які надавались стягувачем нотаріусу, не одержання ним досудової вимоги, відсутність у приватного виконавця копій документів, що надавались стягувачем нотаріусу, тощо, на законі не ґрунтуються, у зв`язку з чим судом не приймаються.
В частині позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь позивача понесені витрати на послуги адвоката суд приходить до наступного.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яких надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України , Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу
Під професійною правничою допомогою розуміється правнича допомога, яка надана адвокатом (ст. 15 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Так, позивач уклав із Адвокатом Лісовим Д.О. договір про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №1 від 18.03.2020р. (далі - Договір), за яким Позивачу надається правова допомога у даному спорі. Як вбачається із матеріалів справи та позовної заяви, Позивачем з метою отримання правничої допомоги щодо позову про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса було
Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Договору, вартість однієї години наданих послуг складає 840,80 грн. та орієнтована вартість послуг за даним договором, на момент його укладання, становить 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
Позивачем за надану правничу допомогу в адрес Адвоката сплачено 5057,60 грн., зо підтверджується актами про надання послуг (правничої допомоги) №1 від 26.03.20 р. та №2 від 23.09.20 р.
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність позов задовольнити, понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5057, 60 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, суд, -
Позовні ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про захист прав споживачів, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконання - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складання.
Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Н.Г. Ковтун