Ухвала

15 січня 2020 року

м. Київ

справа № 523/9856/18

провадження № 61-166ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом,

у якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 2 500 грн та додаткові витрати щомісячно по 1 500грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня

2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 27 листопада 2019 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено.Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 2 500грн, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2018 року і до 04 травня

2022 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 1500 грн, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи

з 18 липня 2018 року і до 04 травня 2022 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В частині стягнення аліментів допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, у якій останній, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким стягнути

з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою

в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються

й на стадію касаційного провадження.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921 грн.

Пунктом 3 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову

у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову у даній справі є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 =192 100 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков