Провадження № 2/234/366/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання - Каліберда А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої Краматорської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до Другої Краматорської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 23.11.2018 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області оголошено померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Астрахань, Росія, громадянина України, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Дату смерті встановлено ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлий ОСОБА_2 є сином позивача.

Після оголошення сина позивача померлим відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 і належить сину позивача на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності.

Позивач є єдиним спадкоємцем після свого сина, оголошеного померлим. З метою оформлення спадщини після смерті сина, позивач своєчасно звернувся до державного нотаріуса Другої Краматорської державної нотаріальної контори з письмовою заявою та іншими необхідними документами, необхідними для вчинення нотаріальної дії.

Разом з цим, позивач пояснив державному нотаріусу Костюковій Н.С., що не може надати документи, які підтверджують місце знаходження спадкодавця, оскільки відповідно до заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08.08.2014 року спадкодавця ОСОБА_2 визнано особою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 та знято з реєстрації місця проживання.

На підставі заяви позивача про прийняття спадщини була заведена спадкова справа. Проте, державний нотаріус Костюкова Н.С. відмовила в оформленні і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після сина ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири, у зв`язку з тим, що на день смерті син позивача разом з позивачем не проживав. Крім того, ані домової книги, ані довідки про реєстрацію місця проживання спадкодавця на дату смерті нотаріусу позивач не надав. Тобто не підтвердив місце відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Позивач вважає відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири після його сина безпідставною, та такою, що вчинена неправомірно та порушує його права та законні інтереси, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1221 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, тобто місцем відкриття спадщини після померлого ОСОБА_2 є місцезнаходження належного йому на праві власності нерухомого майна - 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що якщо нотаріусу не подані документи, які підтверджують місце відкриття спадщини, то спадщина відкривається за місцезнаходженням нерухомого майна спадкодавця.

Просить скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 вересня 2019 року, якою позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зобов`язати Другу Краматорську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач - державний нотаріус Другої Краматорської державної нотаріальної контори про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду лист, в якому просила слухати справу у її відсутності.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Другої Краматорської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії залишено без руху.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Другої Краматорської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за позовом ОСОБА_1 до Другої Краматорської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії на строк до винесення судового рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 13).

Позивачу - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, НОМЕР_2 від 06.10.2011 року та свідоцтва про право власності, б/н від 28.02.1994 року належить 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 (а.с. 11,8, 9), а 1/3 частка зазначеної квартири належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, б/н від 28.02.1994 року (а.с. 8).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_2 (1/3 частка) та ОСОБА_1 (2/3 частки). (а.с. 12)

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 квартира належить ОСОБА_2 (розмір частки власності 1/3) та ОСОБА_1 (розмір частки власності 2/3) (а.с. 10)

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08.08.2014 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_3 (а.с. 14)

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.11.2018 року оголошено померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 54-55).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 47 зворотна сторінка).

Після оголошення ОСОБА_2 померлим відкрилася спадщина, зокрема, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 20.06.2019 року звернувся до Другої Краматорської державної нотаріальної контори з відповідною заявою (а.с. 47).

Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2019 року, державний нотаріус Другої Краматорської державної нотаріальної контори Костюкова Н.С. відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 , після смерті його сина ОСОБА_2 , оскільки у відповідності зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець подає заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін з дня відкриття спадщини. У відповідності з п. 1.13, 1.14 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місце відкриття спадщини підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт, місце відкриття спадщини не може підтверджуватися свідоцтвом про смерть. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили. З письмової заяви ОСОБА_1 , вбачається, що разом зі спадкодавцем на день смерті він не проживав, ним не надано ані домової книги, ані довідки про реєстрацію місця проживання спадкодавця на дату смерті у такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується в судовому порядку (а.с. 19).

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про нотаріат", нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Отже, Законом України «Про нотаріат» передбачено обов`язок нотаріуса сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, і право нотаріуса витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Неподання таких відомостей нотаріусу є однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту.

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Закону України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України " Про нотаріат ".

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до положень ст. 49 Закону України " Про нотаріат " , нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому рядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Закону України " Про нотаріат " .

Аналогічні положення містить стаття 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

Згідно п. 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за №282/20595 при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Згідно п. 1.12. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У відповідності з п. 1.13 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місце відкриття спадщини підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт, місце відкриття спадщини не може підтверджуватися свідоцтвом про смерть.

У відповідності з п. 1.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З аналізу вищезазначених норм витікає, що при прийнятті рішення про видачу спадкоємцю свідоцтва про право власності на спадщину, нотаріус повинен не тільки прийняти надані спадкоємцем документи, але й має активний обов`язок пересвідчитись самостійно у наявності відомостей про час та місце відкриття спадщини, визначити коло осіб, які можуть бути спадкоємцями, а також отримати дані про те, хто, у передбачений законом спосіб та термін, прийняв спадщину.

В порушення зазначених норм, при відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки квартири після смерті ОСОБА_2 , нотаріус не здійснив активних дій з встановлення місця відкриття спадщини.

Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2019 року, державний нотаріус Другої Краматорської державної нотаріальної контори Костюкова Н.С. відмовив ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири, після смерті ОСОБА_2 , оскільки з письмової заяви ОСОБА_1 , вбачається, що разом зі спадкодавцем на день смерті він не проживав, ним не надано ані домової книги, ані довідки про реєстрацію місця проживання спадкодавця на дату смерті у такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується в судовому порядку.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на вищезазначену частку квартири, нотаріус послався на відсутність документів, які підтверджують місце відкриття спадщини. Перевіривши належним чином підставність такої відмови нотаріуса, суд приходить до висновку, що вона є безпідставою, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1221 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, тобто місцем відкриття спадщини після померлого ОСОБА_2 є місцезнаходження належного йому на праві власності нерухомого майна - частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що стороною позивача доведено, що мотиви відмови, викладені державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С. у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 вересня 2019 року є безпідставними, а тому, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 вересня 2019 року підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України "Про нотаріат" та суд не може зобов`язати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення, яке має бути ухвалене.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначено статтею 16 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено статтею 67 Закону України «Про нотаріат», а видача свідоцтва про право на спадщину за законом - статтею 68 Закону України «Про нотаріат».

З огляду на положення статей 4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, статей 67, 68 Закону України «Про нотаріат», суд приходить до висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи необхідно обрати ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та відповідно до положень ст. 16 ч. 2 ЦК України застосувати такий спосіб захисту порушеного права позивача, як зобов`язати Другу Краматорську державну нотаріальну контору вирішити питання про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину у встановленому законодавством порядку.

Таку правову позицію висловлено в Постанові Верховного суду від 19 березня 2018 року по справі № 754/16825/15-ц.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Другої Краматорської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2019 року, яка видана нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Другу Краматорську державну нотаріальну контору вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спадковій справі № 360/2019 відповідно до чинного законодавства.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.01.2020 року.

Суддя Краматорського

міського суду: А.О. Чернобай