Справа № 202/3311/20
Провадження № 2/202/1470/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Паленко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, згідно якого просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши позивачці ОСОБА_1 у власність Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :04:263:0019, площею 0,0636 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 06 грудня 2013 року. В даний час сімейні відносини фактично припинені, подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Вказує, що в період шлюбу за спільні кошти сторонами на підставі договору купівлі-продажу було придбано земельну ділянку з кадастровим номером :04:263:0019, площею 0,0636 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи, той факт, що відповідач не бажає в добровільному порядку поділити вказане нерухоме майно, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 13 липня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Згідно заяви, поданої через канцелярію суду, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Згідно заяви, поданої через канцелярію суду, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 902, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу, за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., реєстровий № 1005, сторонами у власність була придбана земельна ділянка, площею 0,0636 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:263:0019, яка зареєстрована на ім`я відповідача.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбана сторонами під час шлюбу земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 840,80 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 60-71 СК України, ст.ст. 4,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Виділити та визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0636 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:263:0019.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Г.О. Кухтін