Житомирський апеляційний суд
Справа №273/999/19 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія 30 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Талько О.Ю., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 273/999/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року, яке ухвалено суддею Бєлкіною Д.С. м. Баранівка

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 35096,60 грн.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 21.02.2019 року о 10.00 год. у м. Житомирі по проспекту Незалежності, 100 відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ2108, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , під час руху не дотримався безпечної відстані між транспортними засобами та здійснив зіткнення з автомобілем позивача, марки CITROEN Berlingo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Сторони домовилися використати Європротокол, в якому відповідач визнав свою вину у вчиненні вказаної дорожньої-транспортної пригоди. Відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а тому представником страхової компанії була складена ремонтна калькуляція для визначення розміру шкоди, завданої автомобілю позивача, який становить 22473,40 грн. 21 березня 2019 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 20473,40 грн, оскільки розмір франшизи згідно договору страхування становить 2000,00 грн. Однак, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача у зв`язку з вказаною ДТП, значно перевищує розмір страхової виплати. Згідно з актом надання послуг СТО ФОП ОСОБА_4 №47 від 10.05.2019 року позивач фактично витратив на ремонт автомобіля 55570,00 грн.

Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування є недостатнім для відшкодування реально заподіяної йому шкоди, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі франшизи в сумі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 43,79 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині відмови у задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з нього 35096 грн. майнової шкоди, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення у даній частині та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відмовляючи у стягненні з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що володілець пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу відповідно до ст. 1194 ЦК України має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому матеріальної шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої матеріальної шкоди, то в такому разі фактично понесені потерпілим витрати на відновлення транспортного засобу повинні бути відшкодовані особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Крім того, вважає, що наданий позивачем акт наданих послуг № 47 від 10 травня 2019 року є первинним фінансовим документом, який підтверджує факт понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу. А відсутність на даному акті підпису позивача не є істотним недоліком, в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність», а тому висновок суду про визнання даного документа неналежним та недостатнім доказом на підтвердження заявлених вимог є помилковим.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не скористався.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог до ОСОБА_2 про стягнення з останнього франшизи в розмірі 2000,00 грн. та відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з останнього різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами розмір фактичних витрат понесених на відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 21 лютого 2019 року у місті Житомирі по проспекту Незалежності, 100, сталася ДТП, за участі автомобіля ВАЗ2108, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля CITROEN Berlingo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , унаслідок чого транспорті засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідач ОСОБА_2 визнав свою вину у порушенні Правил дорожнього руху України; учасники ДТП за взаємною згодою склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду шляхом заповнення Європротоколу, а тому відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 24 липня 2018 року № АМ/2786492, цивільно-правова відповідальність перед третіми особами на забезпечений транспортний засіб - автомобіль ВАЗ2108, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого, у розмірі 100 000,00 грн, розмір франшизи 2000,00 грн.

Відповідач ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 20473,10 грн, яке було визначено з урахуванням зменшення вартості деталей при ремонті автомобіля у зв`язку з їх зносом, що становить 22473,40 грн, та розміру франшизи у сумі 2000,00 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля, згідно ремонтної калькуляції № 19-207223 від 13.03.2019 року, визначено у розмірі 43677,99 грн.

Вказана сума страхового відшкодування в розмірі 20473,10 грн. за заявою ОСОБА_1 була перерахована на розрахунковий рахунок СТО ФОП ОСОБА_4

За ремонт пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 сплатив приватному підприємцю ФОП ОСОБА_4 55570,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт № 47 від 10 травня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Частиною першою статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Під час розгляду справи було встановлено, що сума страхового відшкодування у розмірі 20473,10 грн., виплаченого потерпілому ОСОБА_1 , є недостатньою для покриття реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром понесених ним витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст.77,80 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля позивач надав акт виконаних робіт (надання послуг) СТО ФОП ОСОБА_4 № 47 від 10.05.2019 року на суму 55570,00 грн.

Колегія суддів вважає, що наданий позивачем акт є первинним фінансовим документом, який підтверджує факт понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а відсутність на даному акті підпису позивача не є істотним недоліком, в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність» та обов`язковою підставою для визнання даної господарської операції такою, що не відбулася. Крім того, в даному документі достатньо реквізитів для здійснення ідентифікації особи замовника (позивача). Зокрема документ містить прізвище та ініціали замовника, марку та державний реєстраційний номер автомобіля, власником якого є позивач. Крім того, зазначений в акті № 47 від 10.05.2019 року перелік ремонтних робіт та деталей, відповідає характеристикам пошкоджень, які відображені в акті огляду транспортного засобу, складеного представником ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.72). Натомість відповідач не спростовував доведеність реально понесених позивачем витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, що становить 55570,00 грн.

У зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у даній частині через визнання даного документа неналежним та недостатнім доказом на підтвердження заявлених ОСОБА_1 вимог є помилковим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 для повного відшкодування завданої ним шкоди різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 35096,60 грн., виходячи з розрахунку: вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 55570,00 грн - виплачене страхове відшкодування 20473,40 грн = 35096,60 грн.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, що призвело до помилкового вирішення спору, рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 грн.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити у даній частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючий: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючий:) 35 096 грн. 60 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 1152 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року.

Головуючий Судді