РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2000 року від якого мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні відносини між ним припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, що повинні існувати між подружжям, відсутні довіра та повага. Спільне проживання, як одна сім`я та збереження шлюбу при таких обставинах вважає неможливим.

Крім того, відповідач не бере участі у матеріальному житті сім`ї, отримані доходи витрачає на свої власні потреби, відтак весь тягар забезпечення дітей лежить на її плечах, діти перебувають на її утриманні.

Тому, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по Ѕ частці всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі.

В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2000 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим 22 вересня 2000 року з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружились ІНФОРМАЦІЯ_2 2000 року, про що зроблено запис за №1009. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_6 .

Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 16 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рівне, про що зроблено відповідний запис за №1358. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ;

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 19 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Рівне, про що зроблено відповідний запис за №1775. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сім`я розпалась, перспектив для збереження сім`ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що в судовому засіданні позивач не довела належними та допустимими доказами по справі, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, тому суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів до 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем судовий збір в частині розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

354 ЦПК України, ст.ст.110-112,141,180-183 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №1009 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 15 серпня 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_5 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 судовий збір в розмірі 768,40 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 .

Суддя :