Справа №720/104/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого Павлінчука С.С.

секретаря Штефанеси А.А.

представника позивача Істратій Н.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Новоселиця цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом в інтересах неповнолітніх дітей до відповідача про позбавлення її батьківських прав посилаючись на те, що вона не виконувала своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, діти отримували неповноцінне харчування, санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї незадовільні,.

Ухвалою Новоселицького районного суду від 27.01.2020 року було відкрито провадження по даній позовній заяві.

04.05.2020 року від відповідача надійшов відзив.

Ухвалою Новоселицького районного суду від 05.05.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

13.05.2020 року надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вона пояснила, що наказом служби у справах дітей від 21.01.2019 року було внесено відомості до бази даних про сім`ю відповідача як таку, що перебуває у складних сімейних обставинах. 07.01.2020 року приблизно о 17 годині надійшло усне повідомлення голови Магальської сільської ради про те, що старша дитина ОСОБА_1 напівроздягнена та просила у перехожих їжу. Після цього працівниками служби у справах дітей було здійснено виїзд за місцем проживання відповідача, де в будинку останньої перебувала її матір, яка була в нетверезому стані. В будинку було холодно та брудно, а дитина була тільки в одній сорочці, крім того їжі не було, а була лише суха суміш. В той же день, було складено акт про оцінку рівня безпеки, що загрожує здоров`ю дітей, та останні були вилучені та направлені до Новоселицької ЦРЛ. Восени 2020 року вона особисто приїжджала до господарства відповідача, та на той час будинок до зими не був підготовлений. В кімнаті був розкладний диван, дитяче ліжечко напіврозібране. 20.01.2020 року було прийнято рішення органом опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона хоче жити разом із дітьми в с.Остриця Герцаївського району, там є всі необхідні умови для дітей. Після того як дітей відібрали, вона постійно їх провідувала як в лікарні, так і в дитячому будинку. Вона зрозуміла, що більше дітей на свою бабусю залишати не буде. Діти на даний момент прописані в с.Остриця Герцаївського району. В с.Магала Новоселицького району в будинку вона прибрала. Дітей вона щомісяця водила на прививки та огляд в амбулаторію с.Магала Новоселицького району, та діти є здоровими. Просила повернути дітей.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він працює фахівцем Новоселицького РЦСССДМ. Вперше він зустрівся із сім`єю відповідача 31.10.2019 року, оскільки разом із працівниками служби у справах дітей та Новоселицького ВП здійснював виїзд за місцем проживання ОСОБА_1 . В той день було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. В будинку було холодно, брудно, сирість та грибок, також були розкидані речі, була брудна підлога, частково вікна були без скла, а у підлозі була дірка. Самої ОСОБА_1 вдома не було, була тільки її бабуся з дітьми.

Свідок ОСОБА_4 суду дав покази, що він є сусідом ОСОБА_1 . Одного разу влітку минулого року він ішов по селі, та по дорозі побачив маленьку дочку відповідача та забрав її до себе, нагодував, а потім відвіз до її будинку. Вдома в той час була бабуся відповідача, яка була в нетверезому стані, а на столі була пляшка від горілки. На Різдво 2020 року він бачив доньку ОСОБА_1 , яка ходила по селі без взуття.

Свідок ОСОБА_5 , суду дала покази, що вона працює головним спеціалістом служби у справах дітей Герцаївської РДА. На даний час сім`я ОСОБА_6 не проживає в с.Остриця Герцаївського району. Коли вона виїжджала за місцем проживання ОСОБА_1 , то в будинку було брудно, розкидані речі та відсутні продукти харчування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02. 1991 р.), вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст.3).

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони в тому числі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Саме така правова підстава була обрана представником позивача для подачі даного позову в суд.

Таким чином, для задоволення позову позивач повинен довести в судовому засіданні належними та допустимими доказами наявність обставин умисного невиконання матір?ю своїх батьківських обов?язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей пов?язаних саме із вихованням дітей.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абзацу 2 п.18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення органу опіки та піклування Новоселицької РДА №2 від 20.01.2020 року було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Суд критично оцінює цей доказ, оскільки рішення було прийнято без повідомлення матері про дату та час засідання Комісії з питань захисту прав дитини Новоселицької райдержадміністрації та без її участі в такому засіданні. Крім того, з тексту вищевказаного рішення вбачається, що воно жодним чином не вмотивоване, з нього не зрозуміло, які висновки було зроблено членами комісії під час розгляду документів, яка їм була дана оцінка, в чому конкретно полягало ухилення матері від виконання нею своїх батьківських обов?язків, та чому комісія прийшла саме до такого висновку.

З акту обстеження умов проживання від 15.01.2020 року встановлено, що відповідач бажає повернути дітей, зробила прибирання в будинку. Факт того, що відповідач бажає повернути дітей підтверджується відповіддю на запит КНП «Новоселицька районна лікарня» №517 від 14.04.2020 року, з якої встановлено, що ОСОБА_1 приходила до дітей майже щовечора та залишалася з ними на ніч. Такий же факт підтверджується листом №180 від 16.04.2020 року обласного КНП «Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини» №180 №16.04.2020 року.

Судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Доказів застосування до ОСОБА_1 заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, притягнення до адміністративної відповідальності, проведення бесід, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування не встановлено.

Зважаючи на вік дітей на час розгляду справи в суді ( дівчинці 4 роки, хлопчику 1 рік), суд не вбачав за можливе вислухати їх позицію щодо заявлених позовних вимог, оскільки при вирішенні такого питання необхідно враховувати те, наскільки дитина може висловлювати свою думку із такого серйозного питання (ст. 171 СК України).

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстави позбавлення батьківських прав, яка передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази системного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні, а тому такі факти доведені не були.

Посилання представника позивача на те, що у будинку ОСОБА_1 станом на день огляду було брудно та холодно дійсно встановлено судом, однак ця обставина може бути підставою лише для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав згідно ст.170 СК України. В свою чергу таке відібрання було здійснено ще до пред`явлення даного позову на підставі рішення виконкому Магальської сільської ради Новоселицького району №1 від 09.01.2020 року.

В свою чергу в судовому засіданні був доведений показаннями свідка ОСОБА_4 той факт, що донька ОСОБА_8 7 січня 2020 року перебувала у вечірній час на вулиці без взуття, однак лише ця обставина не може свідчити про злісне ухилення її матері від виконання своїх батьківських обов?язків та те, що змінити її поведінку у кращу сторону неможливо.

Таким чином, оцінюючи всі зібрані докази в сукупності суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити через недоведеність всіх обставин, які були заявлені як підстави позову.

На підставі ст.164, 170 СК України, суд керуючись ст.ст.263,264,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Покласти на орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: