441/1422/20 2/441/658/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

за участі секретаря - Цап І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним Державного акту, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

позивачка 25.08.2020 звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №9 від 11.01.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,8661 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 043396, виданий 11.01.2002 на ім`я ОСОБА_2 на підставі вказаного розпорядження, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 399, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності відповідно площами 0,5534 га та 0,3127 га.

Визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 0,96 умовних кадастрових гектарів, що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №0089298, зареєстрованого за №1373 від 05.02.1998, виданого взамін Сертифікату старого зразка №4017 від 22.05.1997, в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 , який мав у власності земельну ділянку площею 0.96 умовних кадастрових гектарів призначену для сільськогосподарського використання, що розташована на території Завидовидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області.

На час смерті ОСОБА_2 з ним проживала та була зареєстрована його донька, а сестра позивачки ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, та вступила в управління спадковим майном, але не оформляла своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (сестра позивачки) померла.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, зокрема на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Після смерті батька ОСОБА_2 в 2002 році сестрі ОСОБА_3 було надано оригінал Державного акту І-ЛВ №043396, згідно якого йому належала земельна ділянка площею 0,8661 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох окремих земельних ділянок площами відповідно 0,5534 га та 0,3127 га. Вказаний Державний акт виданий на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №9 від 11.01.2002 та зареєстрований в Книзі записів Державних актів за №399. Відповідно, вона надала цей Державний акт нотаріусу для успадкування вказаної земельної ділянки.

Зазначила, що є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину та фактично вступила в управління спадковим майном після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки на день її смерті проживала з нею, ОСОБА_3 була одинока, дітей не мала, спадкоємців за законом першої черги немає.

Між тим нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки правовстановлюючі документи - Державні акти видані після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Вказане змушує її звертатися до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №9 від 11.01.2002 та зареєстроване в Книзі записів Державних актів за №399, та про визнання права на вказані земельні частки (пай) в порядку спадкування.

Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської обл. від 31.08.2020 провадження у справі відкрито.

Представник позивача 10.12.2020 подала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутності в зв`язку із зайнятістю в іншій цивільній справі. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити (а.с.97).

Відповідач - представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, позов визнає (а.с.94).

Відповідач - представник Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подав, хоча був належно повідомлений (а.с.93).

Третя особа - представник головного управління Держгеокадастру у Львівській області, до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі, про судове засідання був належно повідомлений (а.с.91).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наслідками визнання позову відповідачем, суд ухвалив розглянути справу у підготовчому засіданні з ухваленням рішення відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 530 ЦК України 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 , як вбачається із копії свідоцтва про смерть від 12.09.1994, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 37, а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19.05.2017, серія НОМЕР_2 (а.с.9-10).

Факт родинних відносин між позивачем і спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про її народження серія НОМЕР_3 від 06.08.1963 та копією паспорта позивача (а.с.7,8,11).

Згідно довідки № 1033 від 07.11.2019, виданої виконавчим комітетом Великолюбінської селишної ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_2 постійно проживав і був зареєстрований до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним до дня смерті постійно проживала без реєстрації дочка ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 . Інших осіб, які б проживали та були зареєстровані у цьому будинку немає (а.с.21).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за законом на спадкове майно в тому числі земельної ділянки площею, 0,8661 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох окремих земельних ділянок площами відповідно 0,5534 га та 0,3127 га, що підтверджується державним актом І-ЛВ №043396. Вказаний Державний акт виданий на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №9 від 11.01.2002 року та зареєстрований в Книзі записів Державних актів за №399, 15.01.2002 на ім`я ОСОБА_2 .

Датою видачі вищезазначеного акту є 15.01.2002, тобто через вісім років після смерті спадкодавця. Таке унеможливлює отримання для позивача свідоцтва про право на спадщину і дає підстави визнати такий Державний акт недійсним та скасувати його реєстрацію.

Із постанови державного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Шаравари В.В. (а.с.86) вбачається, що позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яку вона фактично прийняла ОСОБА_2 (свого батька), після смерті якої їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що правовстановлюючі документи на спадкове майно - Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61112921 від 19.08.2020 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова справа (а.с.17).

За ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

За положеннями ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином розпорядження голови Городоцької РДА №9 від 11.01.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,8661 га, для сільськогосподарського використання що видане після після його смерті в цій частині слід визнати недійсним.

Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9), а дата реєстрації та видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №043396 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №9 - 11.01.2002.

Таким чином, оскільки на час реєстрації та видачі Державного акту на право приватної власності, а також реєстрації права власності зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, ОСОБА_2 помер, отже вказане право власності не входить до складу спадщини після його смерті, а Державні акти слід визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію права вланості на вказану земельну ділянку.

Право на земельну частку (пай) площею 0,96 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0089298 від 05.02.1998, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1373, взамін сертифікату старого зразка від 22.05.1997 № 4017.

Між тим, як вбачається із витягів із Книги реєстрації сертифікатів (а.с. 18-19) за ОСОБА_2 значився зареєстрованим Сертифікат ЛВ № 0089298 від 05.02.1998 виданий взамін сертифікату старого зразка від 22.05.1997 № 4017, згідно якого ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) площею 0,96 умовних кадастрових гектари, яку фактично успадкувала дочка, ОСОБА_3 після його смерті в порядку спадкування за законом, але фактично не оформляла своїх спадкових прав, а відтак вказане право входить в склад спадщини після його смерті.

Отже, оскільки батьку позивачки при житті фактично належало право на земельну частку (пай), згідно Сертифікатів, саме це право входить до складу спадщини після його смерті. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає, однак відмова нотаріуса унеможливлює успадкування вказаного права в нотаріальному порядку, вважаю, що є підстави до визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість слід вважати їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, визнання відповідачем факту порушення законодавства під час видачі вказаних актів на право приватної власності на землю, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76, 200, 258-265 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України в ред. 1963 року, ст.ст. 81,116, 126 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №9 від 11.01.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,8661 га в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 043396, виданий 15.01.2002 на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №9 від 11.01.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 399, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) площею 0,96 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0089298 від 05.02.1998, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1373, взамін сертифікату старого зразка від 22.05.1997 № 4017, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 - проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Великолюбінська селищна рада - смт. Великий Любінь, вул. Львівська, 74 Городоцького району Львівської області.

Городоцька районна державна адміністрація у Львівській області - м. Городок, вул. Б.Хмельницького, 2.

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області - м. Львів. вул. Чорновола, 4.

Повне рішення складено «10» грудня 2020 року.

Суддя Н.І. Яворська