Справа № 274/1240/19
Провадження № 2/0274/283/20
Рішення

Іменем України

07.12.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Михніцького Г.Ю., в режимі відеоконференції розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", Акціонерного товариства "Альфа Банк" про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, -

В с т а н о в и в :

В березні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить:

визнати недійсним договір кредиту № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року, укладений між АКБ "ТАС-Комерцбанк" (наразі ПАТ "Омега Банк") та позивачем, право вимоги за яким перейшло до ПАТ "Альфа Банк";

визнати недійсним договір іпотеки від 26.04.2007 року, укладений між АКБ "ТАС-Комерцбанк" (наразі ПАТ "Омега Банк") та позивачем, право вимоги за яким перейшло до ПАТ "Альфа Банк", предметом якого є житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 660 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.04.2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 0501/0407/71-103 під 13 % річних за користування кредитом на строк з 20.04.2007 по 19.04.2032 року.

В забезпечення виконання даного договору 26.04.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого став житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 660 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, відповідач в порядку та на умовах визначених цим договором взяв на себе зобов`язання надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на споживчі цілі з оплатою процентної ставки 13 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 19.04.2032 року.

Згідно ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (діючої на момент його укладення) вказаний договір являється споживчим договором, в умовах договору сторонами було визначено порядок надання і погашення кредиту та порядок внесення змін до його змісту.

Зазначає, що зміст кредитного договору суперечить чинному законодавству України, Банком при укладенні договору не було дотримано норми Законів України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та норми Цивільного кодексу України.

При цьому, умови договору кредиту є несправедливими. За змістом договору відсоткова ставка за кредитом може бути змінена в будь-який час та за будь-яких умов, що не відповідає принципам добросовісності та справедливості. Умовами договору передбачена сплата комісії за видачу готівки, але така умова не відповідає положенням ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що реальна відсоткова ставка за кредитом є завищеною та не відображена в детальному розрахунку сукупної вартості кредиту.

Вказане свідчить про те, що сторонами Кредитного договору не було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

07.05.2019 року представником АТ "Альфа-Банк" Михніцьким Г.Л. було подано відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що Банк не погоджується із заявленими вимогами позивача. Вказує на те, що всі зміни до кредитного договору з метою врегулювання простроченої заборгованості з позивачем узгоджувались. Вимоги Закону "Про захист прав споживачів" (діючої на момент його укладення) були дотримані при укладенні Кредитного договору. ОСОБА_2 взагалі було знижено процентну ставку по Кредитному договору, ніж та, що була першою.

Правила щодо зміни процентної ставки за настання певних умов прописані у пункті 6.1 та його підпунктах. В свою чергу, пп. 6.1.2.1. Кредитного договору передбачено вимоги щодо повідомлення банком позичальника у разі зміни процентної ставки. В даному випадку твердження позивача тільки про збільшення процентної ставки не відповідає дійсності. Договором передбачений більший строк для вирішення питання про намір збільшити розмір процентів, ніж це передбачено Законом. Кредитний договір не містить жодних ознак несправедливості, передбачених ч. 5 ст. 11 та ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" (діючої на момент укладення договору).

У Кредитному договорі передбачений графік погашення кредиту (п.п. 1.1.) та додаток №1 до Кредитного договору; передбачена сума кредиту (п. 1.1.); передбачена річна процентна ставка (п. 1.3); порядок видачі кредиту (п.п. 1.1-1.4); передбачено право позичальника достроково погасити зобов`язання по кредиту (п. 7.1.2.). Тобто, зі сторони банку повністю дотримано ЗУ "Про захист прав споживачів", що спростовує відповідні доводи позивача. Таким чином, твердження позивача, що між сторонами не досягнуто всіх істотних умов при укладанні договору, є безпідставними.

Що стосується договору іпотеки, то оскільки відсутні підстави для недійсності Кредитного договору, то вони також відсутні і для визнання недійсним Договору іпотеки (а.с. 41-43).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 13.05.2019 р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , діючого на підставі договору про надання правової допомоги, та призначено в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки судову фінансово-економічну експертизу. Провадження у справі зупинено (а.с. 112-113).

09.10.2019 року провадження у справі відновлено у зв`язку із виконанням експертизи (а.с. 165).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав повністю, просив задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача АТ " Альфа Банк" Михніцький Г.Л. у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. При винесенні рішення просить застосувати строки позовної давності.

18.11.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис № 1027941 про проведення державної реєстрації припинення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " ОМЕГА БАНК" як юридичної особи, а отже ліквідація банку вважається звершеною, а сам банк ліквідований.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх поданими доказами, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.04.2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0501/0407/71-103, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США зі сплатою 13 %річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.04.2032 року (а.с. 5-8).

26.04.2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 660 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

Так, відповідно до п. 1.3 Кредитного договору (далі - Договір) встановлено, що сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки (13 % - проценти за користування кредитом та % річних за весь строк фактичного користування кредитом) може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору у випадку і у порядку, встановленому п. 6.1.2. цього Договору.

Відповідно до п. 6.1.2. Кредитного договору Банк має право, якщо сторони досягли згоди вважати факт настання наступних обставин істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при визначенні розміру процентної ставки (п. 1.3. Договору) при укладанні цього Договору:

- зміна економічних умов та вартості ресурсів на ринку позикового капіталу; або

- не подання позичальником до Банку у строки і у порядку, визначені п.п. 5.1.8., 5.1.12. цього Договору документів, що підтверджують укладання у встановлений строк відповідного договору страхування.

При настанні однієї з зазначених вище обставин сторони досягли взаємної згоди без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобов`язань позичальника та прав Банку за цим договором щодо розміру процентної ставки (п. 6.1.2.1.) або строку виконання позичальником зобов`язань за цим договором (п. 1.2.2.).

Про зміну процентної ставки Банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа з повідомленням про вручення за 10 (десять) календарних днів до вступу в дію зміненої процентної ставки. Протягом зазначеного вище десятиденного строку позичальник має право подати до Банку письмове заперечення щодо нового розміру процентної ставки (п.п. 6.1.2.1., 6.1.2.2. Договору).

Відповідно до п. 1.5 Договору, до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для позичальника у зв`язку з отриманням кредиту на умовах цього Договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим Договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат на страхування відповідно до умов п. 5.1.12. цього Договору, а також вартість витрат, пов`язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п. 2.1. цього Договору, у тому числі, будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування предмету іпотеки за іпотечним договором відповідно до п. 5.1.8. Договору.

Також в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, Банк в день укладання цього договору укладає договір поруки з дружиною позичальника ОСОБА_3 ("поручитель" (п. 2.4. Договору).

В свою чергу, при незгоді позичальника з новим розміром процентної ставки, зміненої згідно п. 6.1.2. цього Договору, позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом та сплатити належні до сплати проценти у порядку, передбаченому п. 6.1.2. Договору.

Укладаючи цей договір, позичальник ОСОБА_2 усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими (п. 10.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був ознайомлений з даними пунктами кредитного договору, розписом сукупної вартості кредиту, значенням реальної процентної ставки та абсолютним значенням подорожчання кредиту шляхом особистого підписання вищезазначених документів (а.с. 5-8), та відповідно до положень п. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) не скористався своїм правом відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин протягом чотирнадцяти днів, починаючи з моменту отримання примірника договору.

Згідно договору від 01.08.2007 року про внесення змін до Кредитного договору № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року, укладеного між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 , яким встановлено п. 1.3. розділу І Договору викласти у наступній редакції: "Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 6.1.2. цього Договору." (а.с. 12).

Відповідно до Додаткової угоди від 30.09.2008 року до Кредитного договору № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року, укладеного між ВАТ "Сведбанк", яке виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 , якою встановлено доповнити п. 1.3. Договору п.п. 1.3.1. наступного змісту: "У випадку припинення трудових відносин позичальника з Банком сторони досягли згоди вважати настання таких обставин істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при визначенні розміру процентної ставки при укладанні цього Договору. У цьому випадку сторони досягли взаємної згоди без укладання будь-якої додаткової угоди до цього Договору встановити відсоткову ставку на рівні 12,5 % річних з з дня наступного за днем звільнення" (а.с. 13). В зазначених Договорі про внесення змін та Додатковій угоді містяться підписи ОСОБА_2 .

Встановлено, що АКБ "ТАС-Комерцбанк" було реорганізовано з правонаступництвом у ВАТ "Сведбанк", яке також було реорганізоване у ПАТ "Сведбанк".

29.04.2013 року ПАТ "Сведбанк" змінило своє найменування на ПАТ "Омега банк".

25.05.2012 року ПАТ "Сведбанк" продало своє право вимоги за вказаним кредитним та іпотечним договорами ПАТ "Дельта Банк" (а.с. 63-77), яке 15.06.2012 року право вимоги за цими договорами продало ПАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є АТ " Альфа Банк" (а.с. 79-85).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент підписання договору його істотні умови позивачем були погоджені та прийняті, доказів відсутності волевиявлення позивача на його укладення не надано.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів».

Стаття 18 цього Закону містить самостійні підстави для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, зокрема їх несправедливості.

За змістом частин п`ятої, шостої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму цієї статті, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, порушення принципу добросовісності (пункт 6 частини першої статті, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, спричинення істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдання шкоди споживачеві.

Позивач не довів введення його в оману під час укладення споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав.

Ніяких зауважень з приводу встановлених умов договору позивач не зробив при укладенні та прийняв умови кредитного договору, викладені у його тексті, послідовно виконуючи свої обов`язки протягом тривалого строку.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Судом встановлено, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_2 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Відповідач, в свою чергу, надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору. Зважаючи на те, що в момент укладення договору кредиту позичальник ніяких зауважень щодо його змісту чи умов повернення кредиту не висловлював, ніяких доказів з цього приводу суду не надав, його твердження про несправедливість умов договору не заслуговують уваги.

Договірні умови, передбачені зазначеним Кредитним договором та додатками до нього, не створюють дисбаланс прав та обов`язків на користь будь-якої сторони цієї кредитної угоди, а тому ці умови не можна кваліфікувати, як несправедливі та дискримінаційні, що порушують права позивача, як споживача фінансових послуг.

Підрахунок сукупної вартості кредиту не становить для позивача складності, оскільки сторонами договору чітко і зрозуміло обумовлено розмір кредиту, його відсоток, графік погашення кредиту та відповідальність за порушення виконання кредитних умов, тому правові підстави для висновків про введення відповідачем позивача в оману відсутні, а заявлені позивачем позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання Кредитного договору недійсним, відповідно до положень ст. ст. 203, 215, 230 ЦК України, як укладеного унаслідок введення в оману позичальника з боку банку та положень ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нечесної підприємницької діяльності банку та несправедливих умов договору, оскільки ці норми є самостійними підставами визнання договорів недійсними; позивач не довів введення його в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав, умови договору були погоджені сторонами при його укладанні та визнані такими, що не є несправедливими.

Не знайшло свого підтвердження і те, що зміст кредитного договору та договору іпотеки суперечать нормам Закону.

Позивач не довів своїх позовних вимог, що є його процесуальним обов`язком (ст. 81 ЦПК України).

Висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 30.09.2019 року № 424/09/2019 встановлено, що в межах наявних матеріалів реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору не визначені. За результатами експертизи, встановлено, що на момент укладення Кредитного договору: реальна процентна ставка складає 15,10 % та є вищою від визначеною договором процентної ставки за користування кредитом; абсолютне значення подорожчання кредиту складає 39231,82 долари США (а.с. 128-155).

Однак, суд не бере до уваги вище вказаний Висновок експертизи, оскільки встановлені у ньому обставини (заниження банком реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) самі по собі не можуть слугувати підставою для визнання недійсними оспорюваних правочинів.

Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 року у справі № 405/2823/15-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Що стосується заяви представника відповідача АТ "Альфа-Банк" про застосування строку позовної давності, суд не розглядає таку заяву, оскільки заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення по суті.

Керуючись ст.ст. 4, 12- 13, 76-81, 258-261, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Омега Банк", Акціонерного товариства "Альфа Банк" про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2020 року .

Головуючий Т.М. Вдовиченко