Справа № 367/9146/19
Провадження №2/367/2979/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

за участі секретаря Герус Н

позивача Воробйова В.О

представника відповідача Нечипоренко Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживачів

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що відповідач, діючи через свій районний підрозділ, вимагає від позивача сплати неіснуючого боргу в сумі 284,07 грн., погрожуючи при цьому відключити його будинок від енергопостачання .

Дана кампанія продовжується з 2015 р. За цей період відповідач через свій Ірпінський районний підрозділ ПрАТ «Київобленерго» вимагав від позивача сплати боргу в сумах від 218,88 грн. до 700 грн., при чому ніколи позивач не сплачував жодної копійки в рахунок боргу, а відповідач самостійно змінював суми боргу від 218,88 грн. в 2016р до 700 грн. і 424,47 грн. в 2018р та 284,07 грн. в 2019р .

Весь цей час позивач намагався досудово врегулювати з відповідачем дане питання та звертався з заявами та скаргами до Ірпінського районного підрозділу відповідача та намагався потрапити на прийом до керівництва відповідача. Проте секретаріатом останнього позивачу було відмовлено в запису на прийом за тією мотивацією, що Ірпінський районний підрозділ відповідача самостійно вирішує питання нарахування плати за спожиту електроенергію в своєму регіоні, і всі питання з цього приводу потрібно з`ясовувати виключно з ним.

Спочатку позивач отримував відповіді з проханням здійснити ті чи інші дії, що кожного разу виконував. Але, в результаті відповідач не виконав обіцяного, не виправив помилку в нарахуваннях, що примусило позивача звернутися до відповідача з претензією . Проте відповідач у відповідь почав безпідставно, без усякого обгрунтування вимагати від позивача сплати неіснуючого «боргу» спочатку в сумі 424,47 грн., а наприкінці - в сумі 284,07 грн. При цьому відповідач сам змінив суму «боргу», при тому, що позивач не сплачував «боргу» .

Так, з наданих позивачу відповідачем матеріалів позивачем було встановлено, борг виникає тому, що відповідачем проводиться безпідставне систематичне перенарахування передоплати по даному особовому рахунку з послідуючим недосписанням та неврахуванням фактично спожитої та оплаченої електроенергії, внаслідок чого виникає заборгованість .

Приклад подібних маніпуляцій відповідача з нарахуваннями - в рахунку за січень 2015 р, де замість 200 кВт/год спожитих позивачем відповідачем нараховано плату за 2023 кВт/год .

Також, в рахунках наявні приписки, які не можна назвати арифметичними помилками, як приклад - поточні нарахування в рахунку за січень 2016р за 299 кВт/год відповідачем нараховано 235,91 грн., тоді як за дану кількість кВт/год мало бути нараховано 202,61 грн. (за 100 кВт/год: 100 х 0,456 = 45,60 грн. + за 199 кВт/год: 199 х 0,789 = 157,01 грн. = 202,61 грн.). Тобто наявна приписка в сумі 33,30 грн.

В подальшому, виконуючи прохання відповідача позивач звернувся до спеціаліста Ірпінського районного підрозділу відповідача з оплаченими рахунками, але не тільки за 3 останні роки, а за 7 останніх років, за які позивач був згоден сплатити борг в разі, якщо відповідачем буде зазначено, за який період якого року виникла заборгованість .

Спеціалістом були досліджені та перевірені наявні в позивача з 2012р платіжні документи та встановлено, що в нього відсутня будь-яка заборгованість за даним рахунком та все оплачене згідно показників лічильника ,а заборгованість виникла в наслідок недоскональності програмного забезпечення ПрАТ «Київобленерго», де за відсутності фактичних показників лічильника в 2014р програмою застосовані показники вартості електроенергії 2015 року. В наслідок чого, із всіх сплачених після цього позивачем сум, спочатку системою вираховується борг, а тому кожного разу наявна нібито недоплата.

Відповідач запропонував позивачу написати заявку, щоб внести фактичні покази лічильника, яких недоставало, що і було позивачем зроблено 19.06.2018р. На заявку позивача відповіді не було надано, а коли позивач звернувся до відповідача з претензією , позивачу відповідачем був необгрунтовано, без обачно на проведений впродовж року начебто адекватний розгляд питання, виставлений новий борг.Після цього відповідач почав безапеляційно агресивно вимагати сплати «боргу», постійно погрожуючи при цьому відключити будинок позивача від енергопостачання . Сума «боргу» була самостійно зменшена відповідачем до 284,07 грн.

На діставання задля досудового вирішення спору до Ірпінського районного підрозділу відповідача, який знаходиться в іншому кінці міста від місця проживання позивача, останнім було витрачено (враховуючи тільки дані, що документально підтверджені з матеріалів, які подаються до суду) лише в 2018 році 280 грн., що практично рівнозначно сумі вимагаємого відповідачем «боргу» .

Необгрунтоване відхилення претензії відповідачем змусило позивача звернутися за захистом своїх прав споживача до суду.

Для цього він був змушений, оскільки не має юридичної освіти, укласти договір з юридичною фірмою та сплатити за послуги адвоката згідно договору .

За останні три роки позивачем сплачено повністю за спожиту електроенергію з показників лічильника 18300 кВт/год - на 01.11.2016р до показників лічильника 22475 кВт/год - на 31.12.2018р. До сплачених сум за відповідно спожиті кВт/год у відповідача претензій і заперечень не було.

Таким чином у позивача відсутня будь-яка заборгованість перед відповідачем за спожиту електроенергію за останні три роки, а наявна переплата в 25,80 грн. за 2017р.

Відповідач не може зазначити, за який період якого року виникла заборгованість, незважаючи на те, що позивач згоден був її сплатити навіть з 2012р в разі, якщо відповідач це зазначать.

Враховуючи положення ст. 257 ЦК України, позивач зазначає, що судом має бути розглянутий лише той період взаємодії позивача з відповідачем, відносно якого строк позовної давності ще не сплинув. Відносно іншого періоду мають бути застосовані положення ст. 267 ЦК України.

Позивач також зазначає,що йому спричинено моральну шкоду діями відповідача.

Загальновідомим є факт, що хвилювання людини, якій відмовили в реалізації її передбаченого законом і договором права, її зіпсований на довгі дні настрій - уже є шкода, яку важко виміряти приладом, і є вкрай прикрою і породжує стрес-фактор, який у свою чергу є фактором виникнення ризиків низки важких захворювань.

Так з-за хвилювань, що зазнав позивач внаслідок порушення його прав як споживача, у нього став підніматися кров`яний тиск та виникати болі в серці, що змусило його придбавати ліки для підтримання здоров`я.Оскільки позивач є дипломованим лікарем, йому для призначення ліків непотрібно було звертатися до медичної установи.Наведене є проявом моральних страждань особи.

Моральна шкода є шкодою, завданою внаслідок недоліку продукції, послуги - відповідного нарахування за спожиту електроенергію (приписування позивачу неіснуючого боргу) та поганою якістю обслуговування, проявом якої є недобросовісна поведінка працівників відповідача при розгляді заяв та претензій позивача, не проведення перерахунку при встановленні факту відсутності заборгованості позивача перед відповідачем, внаслідок цього агресивного вимагання сплати т. зв. «боргу», погрози відключити будинок позивача від енергопостачання і спроб здійснити дану погрозу .Позивач визначає моральну шкоду в 400 грн.

Позивач просить зобов`язати відповідача припинити вимагання від позивача сплати боргу в сумі 284,07 грн. Заборонити відповідачу вимагати від позивача сплати боргу в сумі 284,07 грн. за спожиту до 01.01.2019р електроенергію. Заборонити відповідачу відключати будинок позивача від енергопостачання за несплату боргу в сумі 284,07 грн. за спожиту до 01.01.2019р електроенергію. Стягнути з відповідача на користь позивача переплату позивача за 2017 рік в сумі 25,80 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 400 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати позивача на юридичну допомогу в сумі 2950 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати позивача на діставання до підрозділу відповідача під час досудового вирішення спору в сумі 280 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову,подав до суду відзив на позовну заяву та пояснив,що позивач починаючи з 2013р оплачував за спожиту електроенергію не в повній мірі,на власний розсуд,узв`язку з чим після проведених оплат на кінець року виводилась заборгованість відповідно до оплати послуг та наданих показників лічильника.Сума заборгованості станом на 31.12.2018р складала 1263грн 27 коп.У березні 2019р позивач оплатив 754,80грн,у зв`язку з чим заборгованість станом на 01.01.2019 р складає 284,07 грн.Вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними ,а в частині відшкодування витрат на правничу допомогу є необґрунтованими та не пропорційними позовним вимогам позивача.Просив у позові відмовити.

Суд,заслухавши пояснення сторін по справі,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що між ПрАТ « Київобленерго» та позивачем по справі 23.06.2010р було укладено договір №200569481 про користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_1 .Облік електричної енергії здійснюється лічильником НІК 2301АК1 №1298353 (а.с.39-40).Дані обставини справи не заперечуються сторонами по справі.

п.11 Типового договору про користування електричною енергією визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору.

Окрім того зобов`язання споживача щодо оплати електричної енергії та надані послуги визначено п. 5.5.5 ПРРЕЕ., а саме сплачувати за електричну енергію та надані йо> послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно п 16 договору № 200569481 про користування електричною енергією «Оплата за електричні енергію здійснюється відповідно до показів приладу обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Споживач щомісяця самостійно проводить знімання показів приладу обліку, розрахунок обсягу і вартості спожитої електричної енергії та оформлення платіжного документу».

Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься Споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використанні Енергопостачальника не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показів приладу обліку та оформлення платіжних документів Споживача.

У разі виявлення невідповідності фактично спожитої (за знятими Енергопостачальником показами приладу обліку) та оплаченої Споживачем електричної енергії (недоплати), Енергопостачальник оформляє додатковий платіжний документ та надати його Споживачу. Споживач оплачує отриманий додатковий платіжний документ разом г найближчою оплатою за розрахунковою книжкою.

11.06.2018р. набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКПЕ КП від 14.03.2018р. № 312 .

Згідно з п. 1.1.1 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ «Ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами».

Пунктом 6 Постанови «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», затвердженої НКРЕ КП № 312 від 14.03.2018р.,визначено,що «До укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

До укладення договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії відповідно до Правил відносини між ОСР/ОСП та споживачем щодо розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії регулюються договорами про постачання електричної енергії та договорами про технічне забезпечення електропостачання споживача між основним споживачем та субспоживачем.»

Також у судовому засіданні встановлено,що відповідачем на адресу позивача було направлено борговий рахунок за електричну енергію,спожиту до 01.01.2019р,згідно якого позивачу необхідно було сплатити заборгованість у суммі 284,07 грн,а також зазначено,що ПрАТ «Київобленерго» залишає за собою право на нарахування пені та відключення (а.с.9).

Також,у судовому засіданні встановлено,що позивач неодноразово у 2018р звертався до відповідача із скаргою,заявою та претензією,згідно яких просив повідомити за який місяць у нього наявна заборгованість,просив зробити перерахунок по його особовому рахунку,внести реальні показники лічильника,а також просив надати йому дійсну квитанцію із зазначенням реальних показників лічильника та без зазначення неіснуючої заборгованості (а.с. 10 зв.,11 ,13).На зазначені звернення відповідач у січні 2018 направив позивачу його особову картку щодо історії нарахувань та оплат по його рахунку (а.с.11 зв).Також відповідач наступними листами у березні 2018р,травні 2018р,грудні 2018р(а.с.12,12 зв,13 зв) пропонував позивачу звернутись до розрахункового відділу ПрАТ «Київобленерго» для більш детального розгляду та проведення відповідного роз`яснення щодо заборгованості,проведення перерахунку та для отримання більш уточнюючої інформації,надання показників за місяці,які позивач має бажання провести виправлення.

Позивач просить зобов`язати відповідача припинити вимагання від позивача сплати боргу в сумі 284,07 грн. Заборонити відповідачу вимагати від позивача сплати боргу в сумі 284,07 грн. за спожиту до 01.01.2019р електроенергію. Заборонити відповідачу відключати будинок позивача від енергопостачання за несплату боргу в сумі 284,07 грн. за спожиту до 01.01.2019р електроенергію. Стягнути з відповідача на користь позивача переплату позивача за 2017 рік в сумі 25,80 грн.

Згідно ст. 714 ЦК України «За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.2. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.3. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.».

Згідно з ч. 1 ст. 906 ЦК України «Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.».

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.»

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України « 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України «1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.»

Позивач зазначаючи,що він не має заборгованості по оплаті послуг за користування електроенергією,а також зазначаючи,що він за 2017р переплатив 25грн80 коп,не надав до суду з даного приводу належних та допустимих доказів.

Відповідач по справі дані обставини заперечує,подав до суду особову картку споживача(а.с.41-42),згідно якої вбачається,що станом на 01.01.2019р позивач має заборгованість за спожиту електроенергію у суммі 284гр 07 коп.Позивач додав до позовної заяви квитанції ,які направлялись позивачу для оплати(а.с.17-23),дані квитанції мають виправлення,вільні дописи.Також позивачем до даних квитанцій додано чеки про оплату за спожиту електроенергію,при цьому оплата позивачем здійснювалась на іншу суму ніж зазначено у квитанціях позивача. Позивач згідно позовної заяви зазначає,що він звертався до відповідача,де було проведено звірку з 2012р і спеціалістом відповідача не було виявлено будь-якої заборгованості.Однак на підтвердження зазначених обставин справи позивачем не було надано належних та допустимих доказів.Так,із наданих позивачем до позовної заяви листів відповідача вбачається,що заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію існувала (а.с.14).

Враховуючи викладені обставини суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині зобов`язання відповідача припинити вимагання від позивача сплати боргу в сумі 284,07 грн. ,заборони відповідачу вимагати від позивача сплати боргу в сумі 284,07 грн. за спожиту до 01.01.2019р електроенергію,заборони відповідачу відключати будинок позивача від енергопостачання за несплату боргу в сумі 284,07 грн. за спожиту до 01.01.2019р електроенергію та в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача переплату за 2017 рік в сумі 25,80 грн.,поскільки вважає дані вимоги безпідставними та недоведеними .

Позивач також просить стягнути із відповідача моральну шкоду у суммі 400грн.

Відповідно до ст.. 23 ЦК України « Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.»

Відповідно до п 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови,згідно якого "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоров`я потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках."

Ставлячи питання про відшкодування моральної шкоди позивач не надав до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин,що йому винними діями відповідача було заподіяно моральну шкоду,в чому саме полягає дана моральна шкода та який її розрахунок.

Також,позивач просить стягнути із відповідача витрати у суммі 280грн витрачених на діставання до відповідача з метою досудового вирішення спору ,а також просить стягнути із відповідача 2950грн витрачених ним на правничу допомогу.На підтвердження даних вимог позивачем додано до позовної заяви білети на міський автобус (а.с.28),копію договору про надання правової допомоги (а.с.15) та квитанції про оплату послуг (а.с.16 зв.).

Відповідно до ч 1,3 ст.133 ЦПК України «Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.»

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України «Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;»

Суд відмовляє позивачу у зазначених вимогах,поскільки у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.Поскільки суд відмовляє позивачу у позові, то не підлягають до відшкодування і судові витрати,пронесені позивачем по даній справі.

На підставі ст..23,1167 ЦК України,ст..17,21,22 Закону України «Про захист прав споживачів»,керуючись ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено 12.07.2020р

Суддя: С.І. Оладько