Провадження № 2/521/960/20
18 червня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.
за участю секретаря судового засідання Юраш К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (її законний представник ОСОБА_5 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Малиновського районного суду міста Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (її законний представник ОСОБА_5 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , а інша Ѕ частини квартири належала його синові ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_6 , його частка квартири була розподілена між дружиною позивача, матір`ю померлого ОСОБА_3 , а також донькою померлого ОСОБА_4 .
На момент звернення до суду у вказаній квартирі зареєстровані: позивач - ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , онучка - ОСОБА_4 , а також син позивача, відповідач у справі ОСОБА_2 , який не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з червня 2010 року.
Як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_6 добровільно переїхав до своєї співмешканки у невідомому для позивача напрямку, теперішня адреса його проживання позивачеві невідома.
Оскільки даний факт створює незручності у володінні майном, зокрема, реєстрація відповідача в квартирі змушує позивача сплачувати за нього комунальні послуги, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.
Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, до суду надав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Треті особи у судове засідання не з`явились, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
У ч. ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Інша Ѕ частини квартири належала його синові ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3279, від 14.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., право власності на ј (одну четверту) частки квартири належить ОСОБА_3 . (а. с. 10)
Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3280, від 14.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., право власності на ј (одну четверту) частки квартири належить ОСОБА_4 . (а. с. 13)
На момент звернення до суду у вказаній квартирі зареєстровані: позивач - ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , онучка - ОСОБА_4 , а також син позивача, відповідач у справі ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою з ЖБК «Політехнік», № 32, від 18.09.2019 (а. с. 15).
Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеним сусідами, підписи яких посвідчено головою ЖБК «Політехнік», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з червня 2010 року (а. с. 16).
Наявність реєстрації відповідача в квартирі змушує позивача сплачувати за нього комунальні послуги, створює інші перешкоди власнику квартири.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачає, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.
Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, встановлених у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Також, суд враховує, що, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, рішення суду, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 264, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (її законний представник ОСОБА_5 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н.В. Мирончук