ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/187/20
провадження № 2/753/3975/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"11" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Цимбал І.К., при секретарі Остапчук М.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 23.01.2016 року в сумі 5089,17 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору №б/н від 23.01.2016 року отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 07.03.2018 ОСОБА_2 помер, тому відповідач ОСОБА_1 , який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом встановленого законом строку не відмовився від спадщини, має відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, відповідно до поданого позову у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судові засідання не з`являвся причини неявки суду не повідомляв, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, шляхом направлення процесуальних документів за вказаною позивачем адресою, яка є місцем його реєстрації, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо адреси сторони судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями частини 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подавав, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся 23.01.2016 року до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» /а.с.7/ з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 23.01.2016 року, відповідно до якої отримав кредит в розмірі 4000,00грн.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України) Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав , у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за розрахунком банку станом на день смерті позичальника складається з: заборгованості за кредитом - 689,02 грн.; заборгованості по відсоткам - 4400,15 грн. /а.с.5-6/.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис 4305 від 09.03.2018 року /а.с.44/.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 ЦК України).

Після його смерті 20.09.2018 позивач звернувся з претензією кредитора до Восьмої київської державної нотаріальної контори /а.с. 50/.

Восьмою київською державною нотаріальною конторою надано відповідь, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася (з заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадкового майна ніхто не звертався. /а.с. 51/.

06.08.2019 позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 з листом-претензією щодо погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 на підставі ст.1281 ЦК України (а.с.44).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії , які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Згідно з копіями паспортів на час смерті спадкодавця відповідач був зареєстрований разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 42-43/.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

При цьому, за змістом цієї статті ЦК України не зобов`язує учасників спадкових правовідносин з`ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкоємець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилався на те, що відповідач , відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки останній проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно матеріалів справи, за паспортними даними відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , адреса їх реєстрації є спільною: АДРЕСА_1 /а.с. 42-43/.

Однак, реєстрація зазначених осіб за однією адресою не є підставою вважати відповідача ОСОБА_1 спадкоємцем ОСОБА_1 , оскільки лише сам факт реєстрації місця проживання відповідача разом зі спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття останнім спадщини у встановленому Законом порядку.

Крім того, суду не надано доказів наявності/відсутності складеного за життя ОСОБА_2 заповіту.

Також суду не надано доказів наявності після смерті ОСОБА_2 спадкового майна, так як встановлення факту відсутності за життя у померлого будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті спадкодавця, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості, позивачем не з`ясовано дійсне коло спадкоємців ОСОБА_2 .

Позивач не надав суду доказів прийняття відповідачем ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 .

З відповіді Восьмої Київської державної нотаріальної контори №1505/01-16 від 27.10.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, з заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадкового майна ніхто не звертався.

Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач жодними доказами не довів: факт наявності спадкового майна, прийняття спадщини після смерті позичальника саме відповідачем ОСОБА_1 та можливість погашення зобов`язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна, окрім того, банком не зазначено про наявність перешкод для виявлення такого майна, тому у позові слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 4,5,13,77,121,141,265, 354 ЦПК України, ст. ст. 4, 5, 16, 1216,1218,1220,1268,1269,1270,1297,1282 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Головуючий: