Справа № 754/386/20
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2020 року Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник якої ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним і визнання права власності на Ѕ частину квартири у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175, 176, 177 ЦПК України.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Однією з вимог позивач просить визнати право власності на Ѕ частину квартири спадкової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з 2 -х жилих кімнат житловою площею - 29, 7 кв.м., загальна площа квартири становить 54 кв.м., за собою, при цьому визначає ціну позову в розмірі 84 080 грн., яка вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна.

При цьому, позивачем не надано до матеріалів справи доказів вартості спірної частки квартири, що позбавляє суд можливості на момент пред`явлення позову встановити точну ціну нерухомого майна. Суд ознайомившись з ринковою вартістю двокімнатних квартир в по АДРЕСА_2 встановив, що мінімальна реальна вартість аналогічної квартири становить близько 1116504,00 грн.

Відтак позивачу необхідно зазначити ціну позову з урахуванням реальної вартості майна, право власності на яке остання просить визнати.

Суд враховує пояснення позивачки викладені в позові, що документи на спірну квартиру перебувають у розпорядженні відповідачки ї її законного представника, у зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості надати їх суду.

Крім того, позивач просить відстрочити сплату повної суми судового збору на період ухвалення рішення по справі.

При цьому, частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що суд може розстрочити сплату судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

А за частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, банківські документи про відсутність коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Таким чином, відстрочити сплату судового збору суд може за наявності даних про такий майновий стан заявника.

Позивачка своє клопотання про відстрочення сплати судового збору мотивує тим, що остання позбавлена можливості встановити реальну ринкову вартість квартири, у зв`язку з чим судовий збір сплачений нею в мінімальному розмірі. Пояснила, що в ході розгляду справи судом і до видалення суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення нею буде сплачено судовий збір в частині вирішення майнового спору в повному обсязі.

Однак, дана підстава, на яку посилається позивачка не відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачці необхідно визначитись із середньою ринковою вартістю рівноцінної квартири відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та сплатити судовий збір відповідно до реальної ціни позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 175,176, 177, 185, 315 ЦПК України, Закон України «Про судовий збір», суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник якої ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним і визнання права власності на Ѕ частину квартири у порядку спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, який починає рахуватися з дня отримання позивачем даної ухвали.

Вказані в ухвалі недоліки необхідно виправити шляхом подання до загальної канцелярії суду належним чином оформленої позовної заяви в новій редакції, яка відповідатиме вимогам діючого законодавства, відповідно до кількості учасників процесу, та надання документів, що підтверджують доплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону України «Про судовий збір».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: