Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2696/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Надопта А.А., при секретарі судового засідання Онисько С.С., за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката Бочкора І.В., що діє в інтересах третьої особи ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виноградівської міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію, зобов`язання вчинити дії, визнання майна спільним майном подружжя, про визнання права спільної сумісної власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , своєї дружини, Виноградівської міської ради Закарпатської області, у якому просить суд: - визнати новостворену житлову добудову і гараж спільною сумісною власністю подружжя, припинивши право власності померлої ОСОБА_6 , його тещі, на вказану «частку нерухомого майна»; - визнати за ним, позивачем, право власності на 1/2 частку житлової добудови з надвірною будівлею (загальною площею 148,2 кв.м., зі складом - житлова добудова літ.А-1, гараж літ.Б, ворота №4) з правом проведення державної реєстрації відповідної частки; - визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.02.2009 року, видане на ім`я ОСОБА_6 і скасувати державну реєстрацію в частині її права власності на житлову добудову «А» загальною площею 140,8 кв.м., гараж «Б».

Третіми особами без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На обґрунтування заявлених вимог позивач заявив, що він та відповідач - ОСОБА_2 , із 25.11.1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Влітку 1994 року їх сім`я з двома дітьми на пропозицію його тещі, матері відповідачки - ОСОБА_6 - , переїхала проживати в будинок АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_6 на праві власності. При цьому його сім`я вселилася до літньої кухні домогосподарства. У зв`язку із тим, що в літній кухні був відсутній санвузол, то сім`я ОСОБА_1 з дозволу власника ОСОБА_6 з осені 1996 року почали проводити перебудову свого помешкання, а саме добудували жилу кімнату, ванну кімнату з туалетом, розширили існуючу літню кухню, переробили систему опалення, побудували окремо розташований гараж площею 30 кв.м., на що було витрачено 4800 доларів США сімейних коштів.

У 2006 році сім`я ОСОБА_1 вирішила зробити капітальний ремонт літньої кухні, на що отримала попередню згоду ОСОБА_6 . Після цього позивач особисто замовив і на його замовлення було виготовлено будівельний паспорт із будівництвом другого поверху. З цією метою ОСОБА_2 взяла кредити на суму 2,5 тисячі доларів США та 4,5 тисячі доларів США, а мати позивача - ОСОБА_8 на його прохання взяла кредит на суму 10 000 доларів США під заставу своєї квартири, які передала йому на будівництво. На вказані гроші сім`я ОСОБА_1 в кухні та столовій встановили теплу підлогу, в двох кімнатах уклали ламінат, побудували газовку, гардеробну із теплою підлогою, встановили індивідуальне опалення, облаштували ванну кімнату, встановити 4 міжкімнатні двері, встановити дерев`яне перекриття, вимостили з блоків, звели дах та закрили ондуліном, встановити нові металопластикові вікна, поштукатурили стіни.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Відповідач ОСОБА_2 , донька померлої, та ОСОБА_9 , друга донька померлої, подали заяви про прийняття спадщини. Проте, сестра відповідачки - ОСОБА_9 , прийнявши спадщину за матір`ю, померла до закінчення шестимісячного строку після відкриття спадщини. Її спадкоємцями стали її діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та чоловік ОСОБА_3 (треті особи). Позивач заявив, що в ході збору документів для оформлення спадщини, він дізнався, що добудова, яку його сім`я зводила, оформлена на ОСОБА_6 і входить до спадкової маси. З цим він не погоджується.

Так, в листі Державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. від 07.03.2019 року спадкоємцю ОСОБА_2 , відповідачу по справі, роз`яснено, що їй належить 1/2 частини жилого будинку по АДРЕСА_1 по заповіту та 1/2 частина жилого будинку по АДРЕСА_1 по закону.

Позивач вважає, що житлова добудова, 2007 року побудови, і гараж є власністю його та його дружини - відповідача, тобто спільним майном подружжя. Посилається на ст.331 ЦК України, за якою право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею. Особа, яка виготовила річ зі своїх матеріалів, є власником цієї речі. Оформлення документів на ОСОБА_6 на його думку відбулося помилково, тому правовстановлюючі документи у цій частині є частково недійсними. Позивач стверджує, що спірна житлова добудова є окремою спорудою, у житлової добудови та житлового будинку по АДРЕСА_1 , не має спільного входу, всі комунікації автономні.

При цьому, оскільки спірна житлова добудова була зведена подружжям, то позивач вважає його об`єктом спільної сумісної власності та просить суд здійснити одночасно і поділ майна у рівних частках, визнавши за ним право власності у 1/2 частині.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив викладені у позовній заяві обставини та підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала усі заявлені позивачем обставини та вказала, що визнає позов. Подала 11.12.2019 року до суду заяву про визнання вимог позову в повному обсязі.

Від відповідача - Виноградівської міської ради Закарпатської області - до суду надійшла письмова заява, у якій відповідач просить розглянути справу без участі представника відповідача. Позиції по суті позовних вимог не заявлено, відзиву не подано.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 на судовий розгляд справи не з`явилася, будучи належним чином своєчасно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, причин неявки суду не повідомила, пояснень з приводу заявленого позову не подала, заяв про відкладення судового розгляду справи чи заяв іншого змісту від неї до суду не надходило. Її неявка не перешкоджає судовому розгляду справи.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 письмових пояснень з приводу заявленого позову не подав, а у судовому засіданні заявив, що позовні вимоги не визнає.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 за участі його представника - адвоката Бочкора В.І., письмових пояснень з приводу заявленого позову не подав, а у судовому засіданні заявив, що позовні вимоги не визнає. Адвокат Бочкор В.І. зазначив, що спірне майно ввійшло до складу спадщини, і по закону та по заповіту розподілене між спадкоємцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення та позиції учасників судового розгляду, з`ясувавши зміст позовних вимог та їх письмового обґрунтування, дослідивши докази, що подані на підтвердження обставин справи, суд вирішив наступне.

Відповідно до частин 1 ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із частиною 4 цієї статті, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 25.11.1989 року.

Сім`я ОСОБА_1 за згоди власника вселилася проживати до літньої кухні домоволодіння по АДРЕСА_1 , власником якого була ОСОБА_6 , рідна мати відповідачки ОСОБА_2 Вказана адреса є їх зареєстрованим постійним місцем проживання.

При цьому в житловому будинку вказаного домоволодіння проживала сім`я ОСОБА_3 сім`я рідної сестри відповідачки по справі - ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати відповідачки - ОСОБА_6 - померла. За життя залишила заповіт, посвідчений 06.03.2009 року, яким належний їй на праві власності жилий будинок з належними до нього надвірними спорудами, в АДРЕСА_1 , заповіла донькам: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 у рівних долях кожній.

Зі змісту листа державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори вбачається, що право ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 перейшло у зв`язку із її смертю до її спадкоємців за законом - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які подали заяву про прийняття спадщини, та до доньки ОСОБА_5 , яка відмовилась від прийняття спадщини.

Державний нотаріус на вимогу ОСОБА_2 роз`яснила, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_6 , ввійшов житловий будинок по АДРЕСА_1 , на який поширюється зміст заповіту ОСОБА_6 ; відповідно спадкоємцю ОСОБА_2 по заповіту належить 1/2 частина вказаного жилого будинку.

Отже, суд дійшов висновку, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 ввійшло до складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_6 , а право на спадщину мають три спадкоємці, які її прийняли і не заявили про відмову від неї - відповідач ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які залучені до справи у якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача.

Позивач звернувся до суду за захистом свого інтересу, що полягає на його думку у набутті права власності на новостворене майно, що на його переконання помилково ввійшло до складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_6 .

Відтак, оскільки спадщину прийняло три спадкоємці, в числі яких і відповідач ОСОБА_2 , то склад відповідачів за позовом ( ОСОБА_2 та Виноградівська міська рада) суд вважає неповним, а отже неналежним.

Очевидно, що за позовом, що передбачає виключення зі складу спадщини частини майна, належними відповідачами є всі спадкоємці, що прийняли спадщину і не заявили про відмову від неї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Натомість, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не залучені позивачем як відповідачі за позовом.

Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Очевидно, що вирішення даної справи є неможливим без участі решти спадкоємців як відповідачів у зв`язку із характером спірних правовідносин. Позивач не заявляв клопотання про залучення інших співвідповідачів. У такому випадку суд повинен відмовляти у задоволенні позову. До такого висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільній справі № 280/119/16-ц.

З цих же міркувань суд не прийняв визнання відповідачем позову, оскільки це суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Крім того, суд дослідив подані позивачем документи, що супроводжували будівництво домоволодіння по АДРЕСА_1 , які підтверджують наступне.

07.10.1969 року ОСОБА_6 рішенням виконкому Виноградівської міської ради надано право безстрокового користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 для будівництва двоповерхового житлового будинку з літньою кухнею і гаражем.

Станом на 1988 рік домоволодіння по АДРЕСА_1 рахувалося за ОСОБА_6 , будівництво завершено та складалося із двоповерхового житлового будинку, літньої кухні та гаража, допоміжних споруд.

31.01.2007 року від імені ОСОБА_6 подано звернення до Голови Виноградівської міської ради із заявою про надання дозволу на перебудову літньої кухні в АДРЕСА_1 , а 30.07.2008 року від імені ОСОБА_6 подано звернення до виконкому Виноградівської міської ради про затвердження Акту здачі в експлуатацію індивідуального будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Так, Актом від 30.07.2008 року, затвердженим рішенням виконкому Виноградівської міської ради від 19.08.2008 року №505, було прийнято в експлуатацію домоволодіння ОСОБА_6 - «житлову добудову з мансардою» площею 140,8 кв.м., з гаражем, огорожею та тротуаром, по АДРЕСА_1 . (а.с.25-30)

На підставі вказаного рішення Виноградівської міської ради ОСОБА_6 12.02.2009 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними побудовами за адресою АДРЕСА_1 . Опис об`єкта: житловий будинок, А, 98,09 кв.м., рік побудови 1971 року; житлова добудова А-1, 140,8 кв.м., рік побудови 2007 року, гараж Б; ворота, 1; огорожа, 2; хвіртка, 3.

Право власності ОСОБА_6 на вказане нерухоме майно в цілому, набуте на підставі вказаного Рішення Виноградівської міської ради № 505 від 19.08.2008 року та Свідоцтва про право власності було зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно, 12.02.2009 року, реєстраційний номер майна 26418712. (а.с.21-23).

Отже, суд з`ясував, що для зведення у 2007 році житлової добудови на земельній ділянці, наданій ОСОБА_6 у безстрокове користування для житлового будівництва, за адресою домоволодіння по АДРЕСА_1 , було використано вже існуючі будівлі, зокрема, літню кухню.

Обґрунтовуючи правові підстави для звернення до суду за набуттям права власності, позивач посилається на положення ст.331 ЦК України, яка регламентує виникнення права власності на новостворене майно. Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Проте, обґрунтовуючи вимоги цією нормою цивільного закону, позивач випустив з поля зору ту обставину, що для створення житлової добудови було використано складову частину чужої речі - вже існуючі будівлі, що входили до складу об`єкту нерухомого майна - будинковолодіння по АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_6 на праві власності в цілому. Ця обставина виключає застосування у даному конкретному випадку положення про набуття права власності особою на річ, створену нею зі своїх матеріалів.

Стаття 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним.

Підстави для припинення права власності встановлюються законом та є вичерпними (ст.346 ЦК України).

Навіть наявність обставини надання власником ОСОБА_6 згоди на капітальні поліпшення (перебудову, добудову чи реконструкцію) складової частини належного їй нерухомого майна не свідчить про її відмову від права власності на нього, в тому числі на його частину, і не припиняє її право власності в силу закону.

Жодних встановлених законом підстав, що б мали наслідком припинення права власності ОСОБА_6 на складову частину належного їй об`єкта нерухомого майна, позивач не навів. Такі відсутні.

Наведені вище висновки виключають можливість задоволення позовних вимог про припинення права власності на житлову добудову однієї особи і про визнання житлової добудови об`єктом права власності інших осіб. Решта вимог позову є похідними від попередньо вказаних та задоволенню також не підлягають.

Відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 12,13, 76, 223, 258, 259, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виноградівської міської ради, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію, зобов`язання вчинити дії, визнання майна спільним майном подружжя, про визнання права спільної сумісної власності на майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.01.2020 року.

ГоловуючийА. А. Надопта