ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 641/8779/15-ц

Провадження № 22-ц/818/505/20

14 січня 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2019 року (суддя Курганникова О. А.) по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У серпні 2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 934 587,88 грн

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №2001/0608/98-013, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 95 000,00 долл. США з розрахунку 13,5 % річних на строк з 20.06.2008 року до 19.06.2018 року.

20.06.2008 року укладено договір поруки №2001/0608/98-013-Р-1 між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 (поручитель) згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 934 587,88 грн., з яких: тіло кредиту - 865 727,54 грн.; відсотки - 68 860,34 грн.

Справа розглянута без участі сторін.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2019 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 75704 ,94 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження суми заборгованості. З висновком експерта, який було покладено в основу рішення не погоджується, оскільки його було зроблено без врахування розрахунку заборгованості та виписки по рахунку; крім того, експертом не було враховано умови кредитного договору щодо нарахування сум та порядку їх погашення.

Правом на надання відзиву відповідачі не скористались.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за порушення виконання зобов`язання, проте на підставі висновку експерта вважав доведеною суму заборгованості у розмірі 75704, 94 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 20.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2001/0608/98-013, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 95 000,00 долл. США з розрахунку 13,5 % річних на строк з 20.06.2008 року до 19.06.2018 року.

Відповідно до п. 3.1.1 договору про внесення змін та доповнень №1 кредитного договору №2001/0608/98-013 від 20.06.2008 року, починаючи з 10.11.2009 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 1425,00 дол. США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору (а.с. 16).

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки №2001/0608/98-013-Р-1 від 20.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №2001/0608/98-013 від 20.06.2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (а.с.32-33).

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Сведбанк» продає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306, 1307 від 25.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г.) (а.с. 48-55).

Відповідно до витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (перелік прав вимоги за кредитами між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 року), ПАТ «Дельта банк» отримав право вимоги за кредитним договором №2001/0608/98-013 від 20.06.2008 року.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, станом на 28.07.2015 року наявна заборгованість у сумі 934 587,88 грн., з яких: тіло кредиту - 865 727,54 грн.; відсотки - 68 860,34 грн.

На адресу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були надіслані досудові вимоги від 01.08.2015 року за вих. №31.4-08/4012/15 та №31.4-08/4013/15 (а.с. 41,42).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.12.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта Банк», третя особа: Національний банк України про визнання договору поруки припиненим, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.06.2017 року, у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов`язання (як правило, грошового).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом ст.ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредтитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач, як новий кредитор у зобов`язанні має право вимагати погашення заборгованості за вказаним договором.

При цьому, визначаючи розмір такої заборгованості, виходив з даних висновку експертизи №8 від 04.10.2018 року, наданого Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, з якого вбачається, що :1. На погашення заборгованості за кредитним договором від 20.06.08 року № 2001/0608/98-013 в період часу з 20.06.2008 по 28.07.2015 року ОСОБА_1 сплачено 106107,58 дол. США, що дорівнює 878527,31 грн., в тому числі в погашення суми основного платежу кредиту 91568,58 дол. США , що дорівнює 781247,09 грн.; 2. З урахуванням відповіді на перше питання заборгованість за основним платежем кредиту за кредитним договором від 20.06.08 року № 2001/0608/98-013 станом на 28.07.2015 року складає 3431,42 дол. США, що з врахуванням валютного курсу на вказану дату складає 75704,94 грн.

Свою незгоду із рішенням суду в частині суми заборгованості, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовувало тим, що розмір заборгованості, вказаний у позовній заяві підтверджено розрахунком заборгованості та виписками з рахунків, наданими суду.

Проте, за результатами проведення судової економічної експертизи №1630, призначеної ухвалою Харківського апеляційного суду 03.09.2019 року, надано висновок експерта, відповідно до якого не видається за можливе документально підтвердити розрахунок ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 2001/0608/98-013 від 20.06.2008 року на загальну суму 934 587,88 грн за період з 20.06.2008 року по 28.07.2015 року та визначити суму заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 28.07.2015 року.

При цьому в дослідницькій частині висновку зазначено, що до матеріалів справи залучено лише виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Сведбанк», який призначено для обліку довгострокових кредитів на поточні потреби, що надані фізичним особам, за період з 20.06.2008 року по 25.05.2012 року, а також виписку по особовому рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Сведбанк», який призначено для обліку простроченої заборгованості за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам, за період з 11.09.2008 року по 25.05.2012 року.

Клопотання експерта щодо представлення на дослідження виписок з усіх рахунків, на яких обліковується заборгованість (поточна та прострочена) за кредитом та відсотками по кредитному договору № 2001/0608/98-013 від 20.06.2008 року за період з 20.06.2008 року по 10.09.2015 року банком не виконано.

Посилання представника апелянта в судовому засіданні апеляційного суду на те, що вказані документи неможливо надати у зв`язку з їх відсутністю в ПАТ «Дельта Банк», так як вони не були передані ПАТ «Сведбанк» при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, не може бути підставою для задоволення вимог позивача у повному обсязі та скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодних доказів на спростування висновків суду першої інстанції ПАТ «Дельта Банк» не надано.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко