Провадження№2/522/1696/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси з надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, 11.06.1993 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони по справі мають двох синів, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з матір`ю, сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частин усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи, вона 02 липня 2019 року надійшла в провадження судді Нікітіної С.Й. та ухвалою суду від 16.07.2019 року провадження у справі було відкрито.

На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 29 серпня 2019 року № 22/0/15-19 про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової службової записки помічника судді ОСОБА_5 ОСОБА_6 здійснено перерозподіл справи.

Матеріали справи надійшли до судді Домусчі Л.В

Ухвалою суду від 24.10.2019 року справу її прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання.

В підготовче судове засідання 25.11.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті.

26.11.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_2 відповідно якого згоден з позовною заявою.

16.12.2019 року до суду надійшла заява від відповідача, відповідно якої повідомив, що не має можливості прийняти участь в судовому засіданні, оскільки мешкає в іншому місті. Також зазначив, що для перерахунку аліментів потрібно знати розрахунковий рахунок ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просив витребувати у позивачки розрахунковий рахунок та повідомити його про це.

Судове засідання 22.01.2020 року було відкладено на 23.01.2020 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

22.01.2020 року позивачкою надано заяву про розгляд справи без її участі, та повідомила, що змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 та надала докази про це. Позивачем також надано копію банківської картки НОМЕР_1 Банку «Південний» на відповідь заяви відповідача щодо надання відомостей розрахункового рахунку позивача для сплати аліментів.

В судове засідання 23.01.2020 року сторони по справі не з`явились, враховуючи заяву відповідача про визнання позову та заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 24.01.2020 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 11.06.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Від шлюбу народились двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 а.с. 11) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 а.с. 12).

Діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 19.06.2019 року та проживають разом з матір`ю (а.с. 13).

Відповідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 змінила ім`я, про що 26.11.2019 складено відповідний актовий запис № 109, ПІБ після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_1 .

Таким чином між сторонами існує спір щодо зобов`язань батька по утриманню дітей.

В матеріалах справи відсутні докази щодо доходу відповідача, разом з тим суду надано заяву про визнання позову з боку відповідача.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини.

У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Відповідно до ч.2 т.182 СК (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, проте, сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч.1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини, виходячи з того, що було подано заяву про визнання позову, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог та вважає за можливе присудити стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі однієї третьої частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З приводу заяви про повідомлення відповідача щодо розрахункового рахунку позивача на який необхідно перераховувати аліменти, позивачем надано копію банківської картки Банк Південний « НОМЕР_1 » однак суд зазначає, що ця вимога стосується порядку виконання рішення, про що не заявлено стороною позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 179, 180-182,183, 191 СК України, ст. ст. 1, 2, 5, 11, 13, 43, 49, 76-80, 81, 89, 141, 206, 210, 223, 241, 247, 258, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт громадянина України № НОМЕР_8 ) аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку чи доходів відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви, а саме з 03.07.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_6 , а з 23.11.2025 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку чи доходів боржника, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ), на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 24.01.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.