ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року

м. Харків

Справа № 642/1110/19

Провадження № 22-ц/818/ 1042/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Кіся П.В., Яцини В.Б.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року постановлене суддею Пашнєвим В.Г.,

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 58806,02 грн 02 коп. та витрати по оплаті судового збору.

Позов мотивований тим, що 06.06.2014 між сторонами був укладений кредитний договір, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 17000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідачка належним чином свої обов`язки за договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13 січня 2019 року складає 58806,02 грн., з яких 28391,81 грн. заборгованість за кредитом; 12188,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 14948,95 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 5776,48 штраф (процентна складова).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.06.2014 року в сумі 28391 грн.81 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що стягненню підлягає лише тіло кредиту, в іншій частині відсутні підстави для стягнення оскільки доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань не має.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, неустойкі, пені та штрафів та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що підписана відповідачкою анкета-заява №б/н від 06.06.2014 року складає між сторонами договір, в якому є персональні дані відповідачки, умови кредитування та додаткова інформація яка необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачка підписавши анкету-заяву висловила згоду про оформлення договору кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчила, що анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг є кредитним договором.

Відзиву до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки ОСОБА_1 06 червня 2014 року підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк», та отримання платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів (а.с. 7).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13 січн 2019 року складає 58806,02 грн., з яких 28391,81 грн. заборгованість за кредитом; 12188,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 14948,95 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 5776,48 штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що Банком не доведено узгодження ОСОБА_1 істотних умов кредитного договору, з анкети-заяви від 06.06.2014 року не вбачається жодних умов укладення між сторонами кредитного договору, а саме: відсутні відсотки, штрафи, пеня не зазначено бажаного кредитного ліміту, не міститься і інформації яку саме кредитну картку отримала відповідачка, а також не має строків виконання зобов`язань.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому є таким що відповідає вимогам закону.

Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони не підписані боржником.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві позичальника від 06 червня 2014 року процентна ставка не зазначена. Не міститься і вимог строків виконання зобов`язання. Також відсутні відомості про домовленість сторін щодо розміру коштів, які надаються в кредит, окрім цього вказана заява не підтверджує факт надання позивачем та відповідно, отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві.

З огляду на те, що наданий суду першої інстанції доказ на який посилався апелянт не може вважати достовірним доказом, на підставі якого можна встановити дійсні обставини і цей недолік не був усунутий, судова колегія позбавлена можливості надати позовним вимогам в цій часті оцінки.

Також Банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Повна версія Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомлювалася і погоджувалась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, судова колегія відхиляє доводи позивача щодо узгодження порядку нарахування процентів за користування кредитом, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором у розмірі 28391,81 грн.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові для задоволення позову в оскаржуваній частині рішення відсутні.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року - в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів - залишити без змін.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина