Справа № 128/1106/20
Провадження № 22-ц/801/1241/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 рокуСправа № 128/1106/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Войтка Ю. Б., Якименко М. М.

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «Універсал Банк», приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Марунько Ольга Григорівна, про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту про проведенні електронні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування записів про проведення державної реєстрації права власності, стягнення коштів,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області, постановлену у цій справі 04 травня 2020 року у м. Вінниці суддею цього суду Шевчук Л. П.,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі Вінницький РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), Державного підприємства «Сетам» (далі ДП «Сетам»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі АТ «Райффайзен Банк Аваль»), Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк»), приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Марунько О. Г., про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту про проведення електронних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування записів про проведення державної реєстрації права власності, стягнення коштів, мотивуючи його тим, що позивач став переможцем електронних торгів з продажу будинковолодіння з господарськими будівлями та земельної ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Примусова реалізація вказаного нерухомого майна здійснювалася в порядку примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 58808351, стягувачем у якому є АТ «Універсал Банк», а боржником ОСОБА_2 17 квітня 2020 року позивач сплатив за придбане майно кошти в сумі 1 586 955,52 грн. на казначейський рахунок продавця та 22 квітня 2020 року заступником начальника Вінницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено акт про проведені електронні торги по зазначеному виконавчому провадженню. Проте, під час реєстрації права власності на придбане нерухоме майно позивач дізнався, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2019 року у справі №128/3267/19 на це майно накладено арешт, оскільки воно перебуває в іпотеці в іншого кредитора ОСОБА_2 АТ «Райффайзен Банк Аваль».

За таких обставин, оскільки електронні торги з продажу будинковолодіння з господарськими будівлями та земельної ділянки було проведено без урахування накладення арешту на це нерухоме майно ухвалою від 12 грудня 2019 року, ОСОБА_1 вважає, що зазначені електронні торги мають бути визнані судом недійсними в силу приписів ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити відповідачу Вінницькому РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перераховувати АТ «Універсал Банк» грошові кошти в сумі 1 586 955,52 грн, які сплачено на рахунок виконавчої служби Пірняком В. М. згідно з платіжним дорученням № 412338 від 17 квітня 2020 року за придбання на електронних торгах, протокол № 474000, будинковолодіння з господарськими будівлями, загальною площею 229,40 кв., та земельної ділянки площею 0,2283га, кадастровий номер :03:001:0053, за адресою АДРЕСА_1 , до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі за його позовом.

Вказана заява мотивована тим, що в найближчий час Вінницький РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зобов`язаний перерахувати кошти, отримані від продажу майна на електронних торгах, на рахунок стягувача АТ «Універсал Банк», отже у випадку задоволення позову, виконання рішення і стягнення вказаних коштів може бути утруднено або взагалі неможливим, оскільки відповідач є державним органом та кошти на його казначейських рахунках мають певні бюджетні призначення або надійшли в процесі виконання виконавчих документів і підлягають перерахуванню відповідним стягувачам.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 травня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено Вінницькому РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перераховувати АТ «Універсал Банк» грошові кошти, які сплачено на рахунок Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) UA0700471 у Державній казначейській службі України, м. Київ в сумі 1 586 955,52 грн. ОСОБА_1 платіжним дорученням № 412338 від 17 квітня 2020 року за придбання на електронних торгах, протокол № 474000, будинковолодіння з господарськими будівлями, загальною площею 229,40 кв., та земельної ділянки площею 0,2283га, кадастровий номер :03:001:0053, за адресою АДРЕСА_1 .

Не погодившись із постановленою ухвалою, АТ «Універсал Банк», посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржувану АТ «Універсал Банк» ухвалу вважає законною, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частинами першою, третьою, п`ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

З аналізу вищевикладеного випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

Апеляційний суд звертає увагу, що забезпечення позову допускається у формах як забороною відповідачу вчиняти певні дії так і забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

При задоволенні заяви про забезпечення позову та при обранні виду такого забезпечення, слід враховувати обраний спосіб судового захисту. Зазначений спосіб забезпечення позову повинен мати належний та дієвий засіб, яким досягається та мета на досягнення якої, такий спосіб був спрямований.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, стверджуючи про недійсність електронних торгів з продажу будинковолодіння з господарськими будівлями та земельної ділянки, переможцем яких він став та сплатив за придбане майно кошти в сумі 1 586 955,52 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208788535 від 13 травня 2020 року житловий будинок загальною площею 229, 40 кв. м. та земельна ділянка площею 0,2283 га, кадастровий номер :03:001:0053, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , з 23 квітня 2020 року належать на праві приватної власності ОСОБА_1 . Проте, 05 березня 2020 року державним реєстратором було накладено арешт на вказане нерухоме майно на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2019 року у справі № 128/3267/19 (а. с. 42-43).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2019 року у справі № 128/3267/19 заяву позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 «про відновлення відомостей у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та звернення стягнення на заставне майно», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Тамара Петрівна, задоволено. Накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою: 156,1 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею: 0,2283 га, кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/86338814).

За таких обставин, обрання судом першої інстанції такого способу забезпечення позову, як заборона перераховувати стягувачу кошти, сплачені позивачем на рахунок виконавчої служби за придбання на електронних торгах нерухомого майна є таким, що відповідає, як предмету позовних вимог, так і вимогам статей 149, 150 ЦПК України. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті та не перешкоджає отриманню грошових коштів стягувачем в рахунок примусового виконання судового рішення, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі по суті заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони виконавчій службі перераховувати стягувачу кошти, отримані з примусової реалізації нерухомого майна у виконавчому провадженні № 58808351, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, а саме унеможливить досягнення мети звернення з даним позовом до суду - захисту порушених прав і інтересів позивача, обраним ним способом, а навпаки, утруднить його правове становище, оскільки зумовить (у випадку задоволення позову) виникнення необхідності у подальших зверненнях до судів для відновлення порушених прав і інтересів.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недопустимість забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, оскільки у даній справі цього не відбулося, а тимчасова заборона перераховувати кошти, отримані від примусової реалізації майна, не зупиняє виконання судового рішення, а фактично відтерміновує проведення виконавчих дій.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач не позбавлений можливості зняти арешт з майна, придбаного на електронних торгах, оскільки за приписами цивільного закону особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а суд розглядає справи з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказану ухвалу - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 04 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Ю. Б. Войтко

М.М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2020 року.