Справа № 754/386/20
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник якої ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним і визнання права власності на Ѕ частину квартири у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

14.01.2020 (зареєстровано та передано судді 15.01.2020) Вивальнюк А.О. звернулась до суду із заявою про забезпечення вищевказаного позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: на спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з 2-х жилих кімнат житловою площею -29, 7 кв.м., загальна площа квартири становить 54 кв.м., що належала на праві власності ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000, номер запису про право власності: 34076170, а також заборонити відповідачці ОСОБА_2 та її законному представнику ОСОБА_3 , вчиняти будь- які дії щодо відчуження спірної квартири на користь третіх осіб у будь- якій цивільно -правовій формі або передачу спірної квартири у користування третім особам.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , законний представник якої ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним і визнання права власності на Ѕ частину квартири у порядку спадкування.

Право власності на спірну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на відповідачку ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи ті обставини, що право власності на вищевказану спірну квартиру зареєстроване на малолітню відповідачку ОСОБА_2 , законним представником якої є її мати - ОСОБА_3 , у заявниці є всі підстави сумніватись і побоюватись того, що остання має реальні можливості, переслідуючи корисливі інтереси, на свій розсуд розпорядитися спірною квартирою і провести її відчуження на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі та привести до грубого порушення її законних прав та інтересів. А тому заявниця звернулась до суду із заявою про забезпечення її позовної заяви шляхом накладення арешту на спірну квартиру та забороною відповідачу і законному представнику вчиняти будь- які дії, щодо відчуження спірної квартири на користь третіх осіб у будь- якій цивільно - правовій формі або в користування третім особам.

Вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії ; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до вимог п.п. 5, 6, ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника, щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є: встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на Ѕ частину квартири.

Тобто, однією з вимог позивачка просить визнати право власності на Ѕ частину квартири спадкової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з 2 -х жилих кімнат житловою площею - 29, 7 кв.м., загальна площа квартири становить 54 кв.м., за собою, при цьому визначає ціну позову в розмірі 84 080 грн., яка вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та матеріалів позовної заяви заявником у порушення вимог п.п. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, зазначено ціну позову яка не відповідає реальній вартості нерухомого майна, право власності на яке остання просить визнати. Крім того, заявником у поданій нею заяві про забезпечення позову не внесено пропозицій, щодо зустрічного забезпечення, а також додано інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформовану станом на 10.11.2019 року, тобто за два місяці, що передували даті звернення до суду, що відповідно не може відображати реальний стан права власності саме ОСОБА_2 на спірне майно на час звернення заявника до суду з заявою про забезпечнння позову.

Оскільки заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, вона підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник якої ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним і визнання права власності на Ѕ частину квартири у порядку спадкування - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: