Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 липня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ДанкаВ.Й.,

за участі секретаря Секереш О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 12.05.2011 між нею та відповідачем, який зареєстрований Виконавчим комітетом Волосянівської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області. Свої вимоги мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, шлюбні відносини між ними, як подружжям, припинені більше п`яти років, проживають окремо. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У шлюбі у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спору щодо визначення місця проживання дитини не має, відповідач, як батько, має можливість вільно бачитися, спілкуватися та брати участь у вихованні сина. В той же час, оскільки, відповідач свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини не виконує, працює за кордоном на будівництві у Чеській Республіці, вважає можливим стягнути з нього аліменти за рішенням суду у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

08.11.2019 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (далі - судом) відкрито провадження по справі та постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

17.02.2020 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Через канцелярію суду подали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Поважність причин неявки суду невідома . Будь-яких заперечень щодо позову (відзив на позов) відповідач не подавав.

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 12.05.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Волосянівської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2. Зазначене підтверджується оригіналом Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 12.05.2011.

Як встановлено судом з матеріалів справи, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через втрату поваги та довіри, відсутність сімейних стосунків, почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені більше п`яти років, проживають окремо. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, тому просить розірвати їхній шлюб.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може. Разом з тим, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шлюб підлягає розірванню.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, то суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Як встановлено судом, у шлюбі у подружжя ОСОБА_4 народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Виконкомом Волосянівської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 10. Батьком значиться ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з Довідкою за вих. № 52 від 10.10.2019, виданою головою правління ОСББ «Тиса-Уж», малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Як випливає з позовної заяви, відповідач є працездатним, отримує мінливий дохід, добровільно батьківський обов`язок не виконує. Доказів, які б спростовували наведене або ж вказували на наявність інших обставин, які мають бути враховані судом при призначенні аліментів на утримання дитини, - відповідачем не надано.

Обов`язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум у 2020 році для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2318,00 грн. (дві тисячі триста вісімнадцять гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке відповідатиме принципам справедливості та розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 13, 76, 89, 141, 280, 282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.05.2011 Виконавчим комітетом Волосянівської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2318,00 грн. (дві тисячі триста вісімнадцять гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко