Справа №428/7753/20
Провадження №2/428/2309/2020
08 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Голуб Т.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є власниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , яка є її племінницею. Відповідач ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не проживає понад один рік і відсутня без поважних причин. Вона переїхала на постійне проживання до Російської Федерації, де має місце реєстрації. Відповідач не сплачує комунальні платежі та не бере участі в утриманні житла, добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує її права та інтереси, як співвласника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування і розпорядження вказаною квартирою. Оскільки відповідач ОСОБА_3 відсутня за місцем реєстрації більше ніж один рік, то втратила право користування вказаною квартирою.
Просила суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Додатково суду пояснила, що її племінниця ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що потребувала прописки для працевлаштування. Після реєстрації у квартирі відповідач жила в ній приблизно 2 тижні. Вже 3 роки відповідач не живе у вказаній квартирі, оскільки виїхала на територію Російської Федерації та отримала там громадянство. Відповідач має житло в Російській Федерації. Її речі відсутні у спірній квартирі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , з якими має сусідські стосунки. В квартирі АДРЕСА_2 , була прописана, але не проживала племінниця ОСОБА_8 . У вказаній квартирі живуть ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Вона була в їх квартирі, але нікого іншого, крім сусідів не бачила. Речей племінниці ОСОБА_8 в квартирі немає. Їй невідомо, куди поїхала племінниця.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома із сусідами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Вони живуть вдвох у квартирі АДРЕСА_2 . Більше ніхто з ними не проживає. Іноді до них приїздить син.
28.09.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.
08.12.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, свідчення свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 17.05.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства міськради на підставі розпорядження (наказу) від 17.05.2007 року №104, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.10.2007 року №16369994, виданого Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», та копією реєстраційного надпису Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 22.10.2007 року.
Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Також суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 дійсно не проживає у спірній квартирі, оскільки виїхала на постійне проживання до Російської Федерації та отримала там громадянство, що підтверджується поясненнями позивача ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні.
Непроживання відповідача у спірній квартирі понад один рік підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що їх сусіди ОСОБА_11 і ОСОБА_7 одні мешкають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, свідок ОСОБА_5 пояснила, що в квартирі сусідів ОСОБА_12 була прописана, але не проживала племінниця ОСОБА_9 .
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач або треті особи перешкоджали проживанню відповідача в спірній квартирі.
Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає без поважних причин понад один рік у спірній квартирі, власниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а тому вона втратила право користування цим житлом.
Аналізуючи свідчення свідків, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом з урахуванням положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 283, 288 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 10.12.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ж.І. Кордюкова