Номер провадження: 22-ц/813/4848/20
Номер справи місцевого суду: 494/866/19
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Березівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання особи на території України, заінтересована особа - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, - ВСТАНОВИЛА:

30.07.2019 року заявники звернулись до судуд з заявою, в котрій просили суд встановити факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1994.

Зазначають, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Грузії. У січні 1991 року разом з батьками: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переїхали в Україну з паспортом громадянина колишнього СРСР. Проживає в м. Березівка де з 10 червня 1993 року зареєстрував своє місце проживання.

ОСОБА_2 народився в Грузії ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прибув на територію України в неповнолітньому віці та має лише свідоцтво про народження. Проживає в м. Березівка зі своєю сімєю без реєстрації.

Вказують, що встановлення даного факту їм необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в одеській області просить суд скаувати рішення Березівс07.11.2019 року та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволені заяви посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального прва, неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи та висновок суду не відповідає обставинам справи. Зазначає на відсутність належних та допустими доказів для встановлення відповідного факту. При цьому посилаються на те, що з заявами та подяннями з питання Громадянства України та виконання прийнятих рішень для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України вони не звертались, а отже не використали всі можливості для отримання статусу громадян України, звернення до суду із заявою про встановлення факту є перередчасним.

При цьому посилаються на лист Верховного Суду України від 01.01.2012 року , в котрому зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, в тому числі і набуття громадянства україни громадянином іншої держави.

У відзиві на апеляційну скаргі представник заявників - адвокат Шевчук К.М. просить залишити без задоволення апеляційну скаргі, а рішення Березівського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року, без змін. Зазначає, що заявник не був зобов`язаний звертатись до органів Державної міграційної служби України перед подачею до суду з заявою, оскільки судом не вирішувалось питання отримання заявниками громадянства України, а стосується підтвердження факту їх проживання на території України на 24 серпня 1991 року та розглядається судом в окремому порядку.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст. 372 ч.2 ЦПК України суджова колегія вважаєх можливим розглянути за їх відсутністю.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали спави та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

Задовольняючи заявлені вимоги, районний суд виходив з того, що заявники підтвердили показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 факт проживання на території України з січня 1991 року.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення .

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада1991 року.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, передбачено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня1991 року чи 13 листопада1991 року.

З указаного вбачається, що законом передбачено встановлення в судовому порядку юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи навстановлення належності до громадянства України.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України.

Позивачі вказували, що вони не оформили своєчасно паспорт громадянина України, тому у них виникли проблеми щодо отримання інших документів.

Без встановлення спірного вказаного факту позивач не може отримати паспорт, тому просили задовольнити заяву.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні.

Відповідно до вимог ст.294 ч.2 ЦПК України з метою з`ясуввання обставин суд може з власною ініціативою витребувати необхідні докази так як одним із документів на підтвердження обставин для встановлення належності до громадянства України є рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Суд апеляційної інстанції, з метою з`ясування обставин справи вважає за необхідним витребувати у заявників необхідні докази, на які вони посилаються, а саме станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року щодо факту проживання на території України та перевірити доводи, на які посилаються щодо проживання батьків одного з заявників та території України,їх трудової діяльності та навчання у школі за період з січня 1991 року по цей період часу з урахуванням їх віку, що має значення для правильного вирішення заяви про наявність чи відсутність зазначеного факту.

Керуючись ст. 294 ,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Витребувати у заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 докази щодо факту проживання на території України на січень 1991 року :

- батьків: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , дружини - ОСОБА_8 ;

- докази трудової діяльності та навчання у школі в цей період часу станом на 24 серпня 1991 року

Ухвала набирає законної сили та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 16.12.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

О.С.Комлева