Провадження № 2/161/134/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника Луцької міської ради Андрусяка І.В.

представника Департаменту

житлово-комунального господарства Луцької

міської ради, Управління

житлово-комунального господарства

Департаменту житлово-комунального господарства

Луцької міської ради Панасюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суду із позовною заявою до Луцької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 01 вересня 2017 року близько 14 години він керував автомобілем марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить останьому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 в межах дозволеної швидкості (50-60 км/год) по вул. Львівській в напрямку Луцького національного технічного університету. В районі будинку №82, ОСОБА_3 відчув різкий удар в задню праву частину автомобіля, внаслідок чого його транспортний засіб підкинуло в повітря та перевернуло в зворотному напрямку руху, після чого автомобіль впав на правий бік зі сторони водія на проїжджу частину дороги. Внаслідок удару та падіння, автомобіль отримав механчні ушкодження, що підтверджується схемою місця ДТП та актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, фотознімками люка оглядового колодязя та його кришки з місця ДТП.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди позивач, вважає, наявність на проїзній частині вулиці (дорозі міста) кришки люка оглядового колодязя вуличної водопровідної мережі, яка не відповідала вимогам ДСТУ Б В.2.5-26:2005 (ГОСТ 3634-99), яка в наслідок наїзду на неї переднім правим колесом автомобіля, перевернулась та фактично стала перешкодою для руху заднього правого колеса (після удару її викинуло на тротуар поблизу будинку № 82). Внаслідок чого позивачу завдано матеріального збитку, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного ушкодженням автомобіля № 9/17 становить 14 1961 (сто сорок одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) гривню 64 копійки, витрати послуг оцінювача 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Позивач посилається на п.1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міста інших населених пунктів знаходяться у відданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів (ст. 20 ЗУ «Про автомобільні дороги») та ст.9 ЗУ «Про дорожній рух» якою визначено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження ; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віддані. (ч.1 ст.24 ЗУ «Про дорожній рух»).

Балансоутримувачем вулиці Львівська у місті Луцьку, згідно інвентарної картки № 17 основних засобів (вилиць, проспектів міста Луцьку) було управління житлово-комунального господарства, а воно в свою чергу було структурною одиницею Департаменту житлово-комунального господарства відповідно до рішення № 3 сесії Луцької міської ради від 24.06.2006 № 3/1 «Про затвердження структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» та діє відповідно до Положення про Управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства від 21.02.2008.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради перебуває у стані припинення від 09.03.2017.

Отже, оскільки на день виникнення ДТП, вулиця Львівська, знаходилася у міській комунальній власності, а саме на балансі управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, то станом на день звернення про відшкодування матеріальної шкоди вона знаходиться у віданні Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради.

Пункти 3.2.1, 3.2.3, 3.2.6, 3.2.9, 3.2.16 Положення про управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради та пунктів 3.2.2, 3.2.4, 3.2.7, 4.1.1, 4.2.2 Положення про департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради дають підстави для висновку, що як Управління так і Департамент на час настання ДТП були відповідальними за стан проїзної частини не лише по вул. Львівській, зокрема під № 82, а й усіх доріг місцевого значення.

Управління підзвітне і підконтрольне міській раді, підпорядковане виконавчому комітету міської ради, міському голові, директору департаменту житлово-комунального господарства. Зокрема, п. 1 ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, закріплює одним із владних самоврядних повноважень в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку такий, як: управління об`єктами ЖКГ, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективності експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Позивач, вважає, що ДТП за участю його автомобіля було фактично спричинене наявністю на проїзній частині вулиці (дорозі міста) кришки люка оглядового колодязя вуличної водопровідної мережі, яка не відповідала вимогам ДСТУ Б В.2.5-26:2005 (ГОСТ 3634-99), що в свою чергу є неналежним станом вулично-шляхової мережі, а саме дороги міського значення, що є наслідком невиконання/неналежного виконання покладених на власника та балансоутримувача Луцьку міську раду, Управління житлово-комунального господарства Луцької міської ради, нині Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради, обов`язку із належного утримання та ефективності експлуатації об`єкта, що знаходиться у комунальній власності.

Посилаючись на висновок колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №760/8191/15-ц від 07.11.2016 та на те, що власником автомобільної дороги в м. Луцьку по вул. Львівська, в районі будинку № 82 є Луцька міська рада, а балансоутримувачем Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради і відповідно ця дорога є об`єктом комунальної власності, вказане в свою чергу визначає обов`язок власника та балансоутримувача забезпечити її безпечну експлуатацію, просив суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 141961 (сто сорок одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) гривню 64 копійки та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на послуг оцінювача, а також 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди завданої пошкодженням автомобіля.

Від представника Луцької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради надійшов відзив, який обґрунтовано тим, що ст.ст. 9, 24 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані сталася з їх вини. В силу наведених норм матеріального права шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майн юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, яка їй заподіяна за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Вказують, що дороги у місті Луцьку на балансі Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради не перебувають, а відтак вини Департаменту у завданих позивачу збитках позивачу немає. Балансоутримувачем цієї ділянки є управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, яке є окремим суб`єктом господарювання і самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, що відображено у п.2.1 та п.2.3 Положення про управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, затвердженого рішенням Луцької міської ради від 06.02.2008 № 23/132, яке від 28.12.2018 перебуває в процесі ліквідації.

Управління і Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради дві окремі юридичні особи. Департамент не є правонаступником Управління і майно яке находилось на його балансі не передавалося.

Разом з тим, згідно інформації комунального підприємства «Луцькводоканал» колодязь та люк, які знаходяться по АДРЕСА_1 перебувають на балансі та обслуговувані власників водопровідної мережі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З пояснень позивача вбачається, що кришка каналізаційного люка знаходилась на тротуарі, поблизу будинку № 82, що на вул. Львівській, що може свідчити про виконання робіт балансоутримувачами колодязя.

Статтею 26 ЗУ «Про дорожній рух» при виконанні робіт в смузі відведення автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, якщо це загрожує безпечному чи безперебійному руху транспорту і пішоходів, організації, що відповідають за утримання автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, можуть закрити чи обмежити рух на основі погодженого з Національною поліцією ордера, який видається відповідним дорожнім органом, а в містах - службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування. У ордері викладаються умови заборони або обмеження руху, порядок інформування про це учасників дорожнього руху, заходи щодо безпеки дорожнього руху і строки проведення робіт. Порушення цих вимог тягне за собою матеріальну відповідальність організацій, що виконують роботи.

Департаментом житлово-комунального господарства Луцької міської ради не проводилося жодних робіт 01.09.2017 в районі вул. Львівської, 82, м. Луцьк.

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Наведене позивачем свідчить, що шкоду було завдано не внаслідок дорожньо-експлуатаційних організацій, при цьому зобов`язання із відшкодування шкоди виникають у тому разі, якщо дії особи були неправомірними та між такими діями та шкодою наявний причинно-наслідковий зв`язок, а як свідчать доводи позовної заяви, між завданням шкоди та діями/бездіяльністю, дорожньо-експлуатаційних організацій не носять ознак неправомірності.

Крім того п.2.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

15 травня на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 про залучення її як правонаступника у справі, оскільки позивач ОСОБА_3 , її чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Ухвалою суду від 03.06.2019 зупинено провадження у даній справі до вступу у справу правонаступника позивача.

22.11.2019 ухвалою суду провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 10.12.2019 залучено в якості правонаступника ОСОБА_3 його дружину ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 28.01.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради.

28.01.2020 ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути солідарно з Луцької міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради та Управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради в свою користь в рахунок відшкодування матеріальну шкоду у розмірі 141 961 (сто сорок одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) гривню 64 копійки завданої пошкодженням автомобіля та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на послуги оцінювача.

17.02.2020 від залученого відповідача надійшов відзив. У відзиві відповідач зазначає, що важливим доказом у справі є те, що посадові особи Управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради не притягувалися до відповідальності. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 25.01.2018 у справі 161/17298/17 скасовано постанову Луцького міськрайонного суду від 21.12.2017 щодо директора Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради Крася Ю.І., а провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що не вказано конкретно, які саме правила, норми чи стандарти порушено, а лише зазначено порушення ДСТУ 3634-99.

Разом з тим, згідно інформації комунального підприємства «Луцькводоканал» колодязь та люк, які знаходяться по АДРЕСА_1 перебувають на балансі та обслуговуванні власників водопровідної мережі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З пояснень позивача вбачається, що кришка каналізаційного люка знаходилась на тротуарі, поблизу будинку № 82, що на вул. Львівській, що може свідчити про виконання робіт балансоутримувачами колодязя, тобто вказаними фізичними особами.

Вважає, що правових підстав для відшкодування відповідачами майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 01.09.2017 по вул. Львівська у місті Луцьку за участю автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 немає.

Суд заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження обгрунованості заявлених вимог та заперечень, установив таке.

01 вересня 2017 року близько 14 години ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , що належав останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , по вул. Львівській в напрямку Луцького національного технічного університету. В районі будинку №82 ОСОБА_3 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок наявності на проїжджій частині вулиці (дорозі міста) кришки люка оглядового колодязя вуличної водопровідної мережі, яка не відповідала вимогам ДСТУ Б В.2.5-26:2005 (ГОСТ 3634-99) та після наїзду на неї переднім правим колесом автомобіля перевернулась та стала перешкодою для руху заднього правого колеса.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є: наявність протиправного діяння відповідачів; наявність шкоди, яка ними була спричинена, і конкретний розмір цієї шкоди, наявність вини і причинно-наслідкового зв`язку діями (бездіяльністю) і шкодою.

Відповідно до п.3.1.7 ДСТУ3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см.

Згідно п.5.2.7 ДСТУ Б.В.2.5-26:2005 (ГОСТ 3634-99) кришки люків, ремонтні вставки і решітки дощоприймачів повинні щільно прилягати до відповідних опорних поверхонь їх корпусів. Допуск площинності їх опірних поверхонь не повинен перевищувати 2 мм.

Відповідно до п. 1.5. Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У частині першій статті 24 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який чинним від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

Із відповіді на запит Виконавчий комітет Луцької міської ради № М-720-215 від 05.03.2018 повідомив, що вулиця Львівська у місті Луцьку знаходиться у міській комунальній власності. Згідно додатку до інвентаризаційної картки № 17 основких засобів (вулиць, проспектів міста Луцька) балансоутримувачем вулиці (крім оглядових колодязів інженерних мереж, ливнеприймачів, світлофорних об`єктів, опор зовнішнього освітлення, контактної тролейбусної мережі та ліній електропередач) є управління житлово-комунального господарства.

Отже, судом встановлено, що управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради є балансоутримувачем дороги, на якій сталась ДТП за участі автомобіля позивача.

Як випливає із змісту наведених законодавчих актів балансоутримувач повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень. Проте, як встановлено судом, відповідач допустив бездіяльність, що є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування позивачу завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України.

Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2020 року, справа № 639/2132/18 матеріальна шкода завдана внаслідок неналежного утримання проїзної частини покладається на її балансоутримувача.

Посилання представника відповідача на те, що люк з колодязя, який розташований на проїзній частині дороги перебував на тротуарі поблизу будинку № 82 , і що власники водопровідної мережі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювали ремонтні роботи, а водій ОСОБА_3 був неуважним, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються постановами Луцького міськрайонного суду від 19 жовтня та 23 листопада 2018 року, відповідно до яких справи про адмінстративне правопорушення, щодо вищевказаних осіб закрито за відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, під час розгляду справи, суду не надано доказів про те, що оглядовий колодязь водопровідної мережі, кришка якого є елементом проїзної частини дороги та стала причиною дорожньо-транспортної пригоди перебуває на утриманні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що пошкодження автомобіля належного позивачу стало внаслідок незадовільного експлуатування утримання елемента дорожнього покриття, а саме: кришки люка, з вини балансоутримувача.

Вказані обставини підтвердили і допитані у судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На виконання ухвали суду від 05 жовтня 2020 року у справі проведено судову автотоварознавчу експертизу.

З висновку № 42 від 14.11.2020 експертного автотоварознавчого дослідження Renault Kangoo НОМЕР_1 вбачається, що позивачу внаслідок пошкодження автомобіля було завдано матеріальних збитків на суму 137926 (сто тридцять сім тисяч дев`ятсот двадцять шість) гривень 90 коп.

Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2020 року, справа № 639/2132/18 матеріальна шкода завдана внаслідок неналежного утримання проїзної частини покладається на її балансоутримувача.

Оскільки балансоутримувачем вулиці Львівська у місті Луцьку є управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, тому з нього слід стягнути матеріальну шкоду в користь позивача.

А тому, вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди з Луцької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради до задоволення не підлягають.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно поданої позивачем квитанції № 60 від 23.10.2020 за проведення судової автотоварознавчої експертизи ОСОБА_1 сплачено 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 00 копійок, які підлягають стягнення як витрати пов`язані із розглядом справи з відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст. 12, ст.ст.81, 141, 259, 263-265 ЦПК України та ст.ст.1166 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради в користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування 137926 (сто тридцять сім тисяч дев`ятсот двадцять шість) гривень 00 копійок матеріальної шкоди та 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 00 копійок витрат пов`язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради в дохід держави судовий збір у розмірі 1379 (одна тисяча триста сімдесят дев`ять) гривень 26 копійок.

В задоволенні позову до Луцької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Луцька міська рада, , адреса: 43025, Волинська область, м.Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19.

Відповідач: Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради, 0, адреса: 43025, Волинська область, м.Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 40-А.

Відповідач: Управління житлово-комунального господарства Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради, код 03364046, адреса: 43025, Волинська область, м.Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 40-А.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта