Ухвала

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 330/1218/20

провадження № 61-17361ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення її позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, про визнання договору сервітуту земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, про визнання договору сервітуту земельної ділянки недійсним, в якому просила суд визнати договір сервітуту від 17 лютого 2020 року , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки 0,0378 га, в межах земельної ділянки кадастровий номер :01-005:0074, розташованої в АДРЕСА_1 на право проходу та право проїзду транспортним засобом на підставі рішення Кирилівської селищної ради від 20 грудня 2019 року № 68, недійним.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 на підставі договору оренди землі від 25 вересня 2008 року з Кирилівською селищною радою, в оренді строком на 48 років, знаходиться земельна ділянка загальною площею 0.6296 га кадастровий номер :01-005:0074, розташована в АДРЕСА_1 .

26 квітня 2012 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі рішення Кирилівської селищної ради від 27 листопада 2011 року № 14, уклали договір суборенди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передано в суборенду, в межах дії договору оренди від 25 вересня 2008 року, строком до 23 березня 2055 року земельну ділянку площею 0.10 га, кадастровий номер :01-005:0074, розташованої в АДРЕСА_1 , для розташування бази відпочинку. Актом визначені межі земельної ділянки в натурі та складений акт приймання передачі земельної ділянки від 26 квітня 2012 року. Своєчасно проведена державна реєстрація вказаного договору.

17 грудня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі рішення Кирилівської селищної ради від 09 жовтня 2015 року № 49 уклали договір суборенди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передано в суборенду, земельну ділянку площею 0.1951 га, кадастровий номер :01-005:0074, розташованої в АДРЕСА_1 , для розташування бази відпочинку. Актом від 07 грудня 2015 року визначені межі земельної ділянки в натурі, своєчасно проведена державна реєстрація зазначеного договору.

На підставі рішення Кирилівської селищної ради від 20 грудня 2019 року № 68, укладена угода та встановлений земельний сервітут на частину земельної ділянки 0.0378 га, в межах земельної ділянки кадастровий номер :01-005:0074, розташованої в АДРЕСА_1 , на право проходу та право проїзду транспортним засобом.

Тобто, на частину площі двох земельних ділянок, які передані в суборенду за договорами від 26 квітня 2012 року та від 17 грудня 2015 року, на яких ОСОБА_3 виконуючи умови договору, будує базу відпочинку, за які щорічно сплачує до селищної ради орендну плату, ОСОБА_4 уклала на центральну частину договір сервітуту, на використання землі третіми особами для проходу та проїзду транспортними засобами.

У серпні 2020 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій вказувала, що відсутність забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку та заборону іншим особам вчиняти дії по поділу земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Тому просила суд вжити заходи забезпечення позову до набрання чинності рішенням у справі шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01-005:0074, загальною площею 0.6296 га, розташовану в АДРЕСА_1 та заборонити будь яким особам вчиняти дії по поділу зазначеної земельної ділянки кадастровий номер :01-005:0074.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення її позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, про визнання договору сервітуту земельної ділянки недійсним задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01-005:0074, загальною площею 0.6296 га, розташовану в АДРЕСА_1 , та заборонено будь-яким особам вчиняти дії по поділу зазначеної земельної ділянки кадастровий номер :01-005:0074.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно існує спір між ОСОБА_3 сторонами справи, оскільки предметом позову у цій справі є визнання недійсним договору сервітуту від 17 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки 0,0378 га, в межах земельної ділянки кадастровий номер :01-005:0074, розташованої в АДРЕСА_1 на право проходу та право проїзду транспортним засобом на підставі рішення Кирилівської селищної ради від 20 грудня 2019 року № 68, а вирішення по суті заяви ОСОБА_4 , як орендаря земельної ділянки, про дозвіл на поділ земельної ділянки площею 0.6296 га, оскільки зазначену інформацію заявниця отримала перебуваючи в приміщенні Кирилівської селищної ради 12 серпня 2020 року, може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, щодо визнання недійсним договору сервітуту вказаної земельної ділянки та поновлення порушених прав у разі задоволення позовних вимог позивача.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року змінено. Накладено арешт на частину земельної ділянки кадастровий номер :01-005:0074, загальною площею 0.2951 га, розташовану по АДРЕСА_1 , яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 за договором суборенди землі від 26 квітня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та за договором суборенди землі від 17 грудня 2015 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та заборонено будь-яким особам вчиняти дії по поділу земельної ділянки загальною площею 0, 2951 га, кадастровий номер :01-005:0074.

Апеляційний суд, погодився з висновками суду першої інстанції в тій частині, що між сторонами дійсно виник спір про визнання недійсним договору сервітуту спірної земельної ділянки, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, щодо визнання недійсним договору сервітуту вказаної земельної ділянки та поновлення порушених прав у разі задоволення позовних вимог позивача. Разом з цим, апеляційний суд зазначив, що на підставі договорів суборенди від 26 квітня 2012 року та від 17 грудня 2015 року, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в останньої у користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 0.2951 га кадастровий номер :01-005:0074 розташована по АДРЕСА_1 , тому саме на земельну ділянку площею 0.2951 га слід накладати арешт та заборонити будь-яким особам вчиняти дії по поділу зазначеної земельної ділянки.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у листопаді 2020 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень в цій справі заявник зазначила, що судами не з`ясовано чи дійсно між сторонами виник спір та чи є заходи забезпечення співмірними з заявленими вимогами. Суди задовольнили заяву про забезпечення позову без наведення відповідного обґрунтування щодо наявності обставин, що можуть утруднити виконання можливого судового рішення, що суперечить правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц. Крім того, накладення арешту навіть на частину земельної ділянки кадастровий номер :01-005:0074 розташованої по АДРЕСА_1 , площею 0.2951 га, призведе до порушення прав інших суборендарів.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження та викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення її позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, про визнання договору сервітуту земельної ділянки недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року.

Витребувати з Якимівського районного суду Запорізької області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 330/1218/20.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик