Справа № 132/2219/20
Провадження № 2/132/545/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2020р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Сєліна Є.В., при секретарі судового засідання Підгерській О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу №132/2219/20 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаренко Михайло Дмитрович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Калинівська державна нотаріальна контора Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Калинівська державна нотаріальна контора Вінницької області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, конкретний перелік спадкового майна їй не відомий. Звернувшись до нотаріуса, їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини, і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк, вона не звернулась до нотаріальної контори, оскільки, по-перше, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 , між нею та відповідачем різко зіпсувались стосунки і остання весь час уникали спілкування з нею; по-друге, померла ОСОБА_3 була людиною похилого віку і відповідач всіляко обмежувала її спілкування з онукою у будь-якій спосіб; по-третє, вона мешкає в Київській області та за родом своєї діяльності весь час перебуває у тривалих відрядженнях по декілька місяців, тому контакти з нею іноді відсутні. Сукупність вищезгаданих причин та запровадження в Україні з березня 2020 року карантинних заходів у зв`язку із пандемією, значно ускладнило можливість пересуватись міжміським транспортом, є поважними та такими, що виникли не з її вини, а тому просить позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020р. вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 30.07.2020р. відкрив за ним провадження за правилами загального позовного провадження.

15.09.2020р. відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов, згідно прохальної частини якого, просила у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Мотивація даної позиції заключається у тому, що наведені в позові підстави пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини є необґрунтованими та непідтвердженими жодними доказами, які позивач мала б, у відповідності до ч.5 ст.177 ЦПК України, надати разом із позовною заявою. Крім того, позивач при житті баби ОСОБА_3 не цікавилась її здоров`ям та справами, не телефонувала останній, а з`явилась тільки наразі, коли потрібно отримали спадщини. Наведені в позовній заяві причини пропуску строку не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України, можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім цього, у відповідності до ст.1261 ЦК України, вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки є єдиною дитиною померлої на сьогоднішній день. Також, позивачем не доведено, що вона має право на спадкування у відповідності до ст.1266 ЦК України.

25.09.2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач ОСОБА_1 спростовуючи твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, зокрема зазначає, що вона є спадкоємцем за правом представлення після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 30.09.2020р., закрите підготовче провадження у даній справі, призначено її до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_5 та її представник адвокат ГОНЧАРЕНКО М.Д. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. Згідно клопотання представника позивача адвоката Гончаренка М.Д., яке надійшло на адресу суду 25.11.2020р. та зареєстроване в канцелярії суду за вх.№ Еп-2027/20-Вх, його заявник просить справу розглянути за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, правова позиція та пояснення, викладені в позові та у відповіді на відзив, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник адвокат ГАЙДАМАКА С.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. У поданій заяві, просять справу розглянути за їх відсутності, у задоволені позовних вимог позивачу відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Третя особа уповноважений представник Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. Згідно листа від 05.11.2020р. №884/01-16, завідуюча нотаріальної контори ВАСИЛИШИНА Л.В. просить справу розглянути за відсутності представника нотаріальної контори.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Частиною другою статті 1270 ЦК України визначено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до пунктів 20, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.11.2019р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області померла ОСОБА_3 .

Спадкодавцем ОСОБА_3 був складений заповіт, який посвідчений 05.06.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1069, згідно з яким вона заповіла належне їй на праві власності майно своєму онукові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 , від прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї баби ОСОБА_3 відмовився, подавши на адресу Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області відповідну письмову заяву, яка зареєстрована 09.04.2020р. за № 488 (індекс 646/02-14).

22.04.2020р. до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась її донька відповідач у справі ОСОБА_2 , яка була зареєстрована 22.04.2020р. за № 510 (індекс 681/02-14). В даній заяві, ОСОБА_2 повідомила, що окрім неї є спадкоємець за правом представлення відповідно до вимог ст.1266 ЦК України, а саме онука померлої ОСОБА_1 , батько якої, син померлої ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заявою від 26.05.2020р. відповідач просила Калинівську державну нотаріальну контору Вінницької області довести до відома ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті її баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

26.05.2020р. за вих.№ 352/02-14 Калинівська державна нотаріальна контора Вінницької області надіслала на адресу ОСОБА_1 лист, в якому повідомила про наявність спадкової справи, заведеної після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її право на звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, як спадкоємицею за законом відповідно до вимог статті 1266 ЦК України, в зв`язку із тим, що її батько, син померлої ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , має право на частку в спадщині.

15.06.2020р. до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована за № 729.

Листом від 15.06.2020р. за вих.№ 403/02-14, Калинівська державна нотаріальна контора Вінницької області повідомила ОСОБА_1 паро те, що її заява про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , подана з порушенням шестимісячного строку, встановленого закону, та роз`яснено право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому посилаючись на вимоги статей 16, 1269, 1270, 1272 ЦК України, просить встановити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позивач, розпорядившись своїми правами на власний розсуд визначила предмет, підстави позову, його обґрунтування.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи сторін у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, виходячи з наступних підстав.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд находить, що ті обставини на які позивач посилається у поданій позовній заяві, не можуть свідчити про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджають будь-якій особі поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Так, неспілкування спадкоємця зі спадкодавцем чи іншим спадкоємцем внаслідок неприязних відносин між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті спадкодавця не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Разом з тим саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску встановленого законом строку.

Також безпідставним є посилання на недобросовісність поведінки іншого спадкоємця щодо ненадання відомостей про відкриття спадщини, оскільки вказані обставини також не свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права.

Доводи позивача про те, що віддалене місце проживання спадкоємця, та також його тривале відрядження, пов`язане з трудовою діяльністю є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, є помилковими, оскільки особа не позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду: від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17 (провадження № 61-28865св18), від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19 (провадження № 61-4901св20), від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18 (провадження № 61-1883св19).

Крім цього, посилання на запровадження Кабінетом Міністрів України на всій території України з 12 березня до 03 квітня 2020 року карантину задля запобігання поширенню короновірусу, як обставина, що перешкоджала реалізувати передбачене законом право на подання заяви про прийняття спадщини, є безпідставне, оскільки в цей період часу, та вподальшому, органи нотаріату не призупиняли свою діяльність, а відтак будь-яка особа не позбавлена була можливості звернутись як особисто до нотаріуса, так і за допомогою надсилання документів іншими засобами зв`язку.

Отже, зазначені в позові обставин не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Одночасно із цим, позивач при зверненні до суду не звернув увагу на положення частини другої статті 1270 ЦК України, якою визначено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті баби позивача ( ОСОБА_3 ) відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже строк для прийняття спадщини відповідно до правил ч.1 ст.1279 ЦК України мав бути до 11 травня 2020 року (шість місяців).

Проте онук померлої ОСОБА_7 , спадкоємець за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , відмовився від прийняття спадщини за заповітом подавши 09 квітня 2020 року до нотаріальної контори відповідну заяву. У зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини на момент відмови від прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом, був менший трьох місяців, то відповідно до абз.2 ч.1 ст.1276 ЦК України, строк на прийняття спадщини для позивача подовжився в силу закону до 09 липня 2020 року (на три місяці).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , позивач звернулася до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області в межах цього строку, а саме заява була зареєстрована в нотаріальній конторі 15 червня 2020 року за №729.

Таким чином, оскільки виникнення у позивача ОСОБА_1 права на спадкування за правом представлення після смерті свого батька, сина померлої ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до вимог статті 1266 ЦК України, залежало від неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, в даному конкретному випадку спадкоємцем за заповітом ОСОБА_7 , то строк для прийняття нею спадщини встановлювався у три місяці з моменту неприйняття останнім спадщини, а відтак заява про прийняття спадщини направлена державному нотаріусу в межах строку, визначеного діючим законодавством.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» , нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріали справи не містять постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Натомість, лист Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області від 15.06.2020р. за вих.№ 403/02-14, яким роз`яснюється необхідність позивачу звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, за своєю правовою природою не може собою підміняти постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, адже нотаріус відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про нотаріат» зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені цим Законом.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 в передбачений абз.2 ч.1 ст.1276 ЦК України строк звернулася до Калинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та їй в передбаченому законом порядку не було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії шляхом винесення нотаріусом постанови відповідно до вимог ст.49 Закону України «Про нотаріат», а відтак підстав для задоволення цього позову суд не вбачає.

Слід також наголосити на тому, що згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, право на звернення до суду із вказаним позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у позивача виникне в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів, а саме в даному конкретному випадку після відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, яка буде оформлена в передбаченій законом формі (постанові), що чітко визначено діючим законодавством.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гончаренко Михайло Дмитрович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Калинівська державна нотаріальна контора Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя