Справа № 303/4078/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.,

за участі секретаря: Купар Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2019 року, головуюча суддя Курах Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток співвласників в спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомОСОБА_2 про визначення часток співвласників в спільній сумісній власності.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому та відповідачеві належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 . Дану квартиру вони разом з відповідачем придбали за час перебування у шлюбних стосунках. У вказаній квартирі він є зареєстрованим та проживає до цього часу. А тому просить визначити частки співвласників в спільній сумісній власності на квартиру його та ОСОБА_3 в розмірі Ѕ кожного.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Демчук О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 лютого 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. (а.с.8,9).

16.02.2006 року ОСОБА_4 під час шлюбу придбала у приватну власність однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.06.2019 року (а.с.7)

Згідно ч. 1 ст. 60 СК Кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до статей 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено , що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно що є в спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся із пропуском строку позовної давності.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З позовом ОСОБА_1 звернувся у червні 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, дана квартира була придбана відповідачкою в іпотечний кредит, про що свідчить договір іпотеки № 135/01/06-Р, який вона сама погашала до квітня 2017 року, тобто ще протягом 6 (шести) років після розірвання шлюбу.

Позивач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_5 замість відповідачки подала заяву про застосування строку позовної давності, без належних повноважень, що суперечить вимогам 62 ЦПК України, посилаючись на те, що довіреність видана тільки на утримання та розпорядження майном.

Однак даний факт не відповідає дійсності, так як 20 листопада 2017 року відповідач надала право своїй дочці ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Іванчовою Н.С. 20 листопада 2017 року за реєтровим № 1967, не тільки на управління та розпорядження майном, але і на представництво в судах будь-якої інстанції.

Так як всі борги відповідачкою були погашені, кредитні зобов`язання виконані в повному обсязі, вилучені записи з реєстру заборон, реєстру іпотек, тощо відповідач вирішила привести до ладу документи з земельною ділянкою, яка є приналежною до квартири.

Вищевказана довіреність надавалась відповідачкою з метою приватизації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , саме там де знаходиться спірна квартира. Рішенням Мукачівської міської ради № 05-08/Г-1455 від 09.03.2017 рку даній квартирі присвоєно іншу поштову адресу, - а саме: квартира АДРЕСА_4 .

На підставі вищевказаної довіреності представляючи інтереси відповідачки ОСОБА_6 (до зміни прізвища ОСОБА_7 , - що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, яке видано 18 лютого2014 року за № 21 відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачево реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 , від імені якої діяла її донька ОСОБА_5 , 26 травня 2018 року уклала договір про визначення частин у праві спільної сумісної власності, поділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної власності на земельну ділянку. За даним договором відповідачка, набуває право власності на окрему індивідуально визначену земельну ділянку загальною площею 0,0662 га.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді