Провадження № 2/337/1297/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Дмитро Сергійович, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Балики Павла Олександровича про вжиття заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Балика П.О. звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення ХІ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист прав позивачки, оскільки, якщо один з відповідачів ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням у цій справі встигне ще раз відчужити, перереєструвати вказане нежитлове приміщення, з`явиться ще один «добросовісний набувач», у зв`язку з чим виконати майбутнє рішення суду (у разі задоволення позову) буде неможливо.

Суддя, вивчивши заяву, дослідивши додані до неї документи в системному взаємозв`язку з позовними вимогами, приходить до висновку про відсутність на момент розгляду заяви правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Водночас, як зазначено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, враховуючи предмет позову, обсяг позовних вимог, з урахуванням наданих заявником доказів та мінімальних відомостей щодо осіб відповідачів пересвідчитися в дійсній наявності спору між сторонами, як і в існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, на даному етапі не виявляється можливим з огляду на наступне.

Так, представник позивача на підтвердження своїх вимог надає суду копії: договору купівлі-продажу від 07.12.2006 р., згідно якого покупець ФОП ОСОБА_1 придбала у власність нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; витягів про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно вказане нежитлове приміщення; а також витягів про реєстрацію прав власності на це приміщення за ОСОБА_3 (від 28.01.2020) та ОСОБА_4 9 (від 13.05.2020).

Разом з тим, у позові, з яким подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на договір іпотеки 12/1005-Ф, предметом якого було нежиле приміщення АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 , укладений 25.01.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в забезпечення виконання умов кредитного договору. Зазначає також, що є таке, що 10.05.2012 набрало законної сили, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки нежиле приміщення XI, загальною площею106,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Але, як вважає позивач, починаючи з 10.05.2012 і до теперішнього часу, тобто протягом 8 років, не було відкрито жодного виконавчого провадження з виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не відбувалося будь-якої процедури позасудового звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу від 28.01.2020 укладено за наявності заборон відчуження предмета іпотеки, вчинення реєстраційних дій та арешту, накладеного державним виконавцем на майно ОСОБА_1 , тобто поза межами (без дотримання) встановленої законом процедури,

Проте, не вчинення іпотекодержателем будь-яких дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду від 10.05.2012, на думку судді, є хибним припущенням позивача, зважаючи на наступне.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ЗОУ АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ПАТ «ПроКредит Банк», третя особа: Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про звільнення заставного майна з-під арешту (яке також було прийнято до уваги під час розгляду даної заяви) нежиле приміщення XI, загальною площею 106,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належне на праві власності ОСОБА_1 , ухвалено звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ВП № 39375834 від 22.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відтак, на цій стадії розгляду справи, до встановлення всіх її обставин вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежиле приміщення XI, загальною площею 106,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке за рішенням суду наразі є звільненим з-під арешту предметом іпотеки, є передчасним.

З урахуванням викладеного заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Балики Павла Олександровича про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.С. Бредун