Номер провадження: 22-ц/813/6279/20
Номер справи місцевого суду: 521/5915/18
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2020 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про зняття арешту та встановлення способу і порядку виконання рішення суду,

встановив:

10 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про зняття арешту та встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2020 року про залишення без розгляду позову, та направити справудля продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, яке призначено на 25.11.2020 року, на 15.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.219-226).

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року, з наступними змінами (а.с. 231), апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 26.11.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка та її представник до судових засідань, призначених на 24.12.2019 року та 02.03.2020 року не з`явились, причини неявки суду не відомі. При цьому суд вказав, що факт обізнаності представника позивача про дату судового засідання підтверджується довідковим листом, який наявний в матеріалах справи. Судова повістка, яка була направлена на адресу позивачки повернута до суду з відміткою «адресат не знайдено».

Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, остання за позовом ОСОБА_1 призначалась до судового розгляду неодноразово, зокрема, на 24.12.2019 року та на 02.03.2020 року.

Однак, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів повторної неявки позивачки та її представника ОСОБА_4 до суду, натомість із матеріалів справи вбачається, що про дату слухання справи на 24.12.2019 року на 11:30 год. був повідомлений представник позивачки ОСОБА_4 (а.с. 157), однак розгляд справи було відкладено на 02.03.2020 року.

При цьому, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про сповіщення ОСОБА_1 та її представника про розгляд справи, призначеного на 02.03.2020 року на 11:15 год.

Адресована ОСОБА_1 судова повістка повернулася до суду з відміткою «адресат не знайдена» (а.с. 166-167).

Також в матеріалах справивзагалі відсутні докази про сповіщення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про розгляд справи на 02.03.2020 року.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 ,в порушення ст.ст. 128, 130 ЦПК України про дату слухання справи 02.03.2020 року не були сповіщені належним чином, тому застосування судом першої інстанції вимог 257 ЦПК України у даному випадку є неприпустимим.

Отже, оскільки матеріали справи не містять належних доказів повторної неявки позивачки та її представника у судове засідання, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишив позовну заяву позивача без розгляду без достатніх правових підстав на це, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що представник ОСОБА_1 адвокат Шаркевич В.Т. знаходився на лікарняному в період з 27.02.2020 року по 11.03.2020 року, що підтверджується довідкою КП «Білгород-Дністровського центру первинної медико-санітарної допомоги» №36/1340 від 11.03.2020 року (а.с.180).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про повторну неявку позивача до судового засідання без поважних причин, які б давали суду підстави для залишення позову без розгляду, спростовується матеріалами справи та не ґрунтується на вимогах чинного цивільно-процесуального законодавства.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що не маючи законних підстав для залишення позову без розгляду, який перебував на розгляді суду майже два роки, суд повинен був розглянути справу та ухвалити судове рішення на підставі наявних у справі доказів, а не залишати позов без розгляду.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева