Постанова

Іменем України

(додаткова)

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 500/4441/15-ц

провадження № 61-48274св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Cімоненко В. М.,

суддів: Грушицького А. І., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Бросківська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області, приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Тетяна Іванівна,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення після прийняття постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року за результатами розгляду касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням прийнятої заяви про зміну підстав та предмету позову просив стягнути з ОСОБА_2 як спадкоємця померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у порядку реституції 45 000,00 дол. США; визнати незаконною довідку Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 11 серпня 2016 року про місце проживання ОСОБА_4 ; зобов`язати приватного нотаріуса Ізмаїльської районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т. І. передати спадкову справу, відкриту після смерті ОСОБА_4 , за належністю до Ізмаїльської державної нотаріальної контори.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку реституції 1 201 688,69 грн, але в межах вартості 1/10 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , одержаної ОСОБА_2 у спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 .

Визнано незаконною довідку № 2620, видану 14 листопада 2016 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області про місце проживання ОСОБА_4 .

У решті позову відмовлено.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року виправлено описки, допущені у рішенні суду від 04 жовтня 2017 року.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року забезпечено позов, накладено арешт на 1/10 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

Скасовано ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року та заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року.

Додатковою постановою Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 020,00 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року у частин відмови у стягненні коштів - скасовано, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року у цій частині - змінено.

Зменшено розмір суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку реституції - до 50 000,00 грн, але в межах вартості 1/10 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , одержаного у спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 .

У решті постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у частині розподілу понесених ним судових витрат у судах першої та апеляційної інстанцій і переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на підпункти «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року не вирішив питання нового розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, і розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 3 654,00 грн, що підтверджується квитанцією від 23 липня 2015 року № 184 (т. 1, а. с. 1).

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_1 доплатив судовий збір у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 28 лютого 2017 року № 84 (т. 1, а. с. 233).

За подачу касаційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 17 000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 06 грудня 2018 року (т. 4, а. с. 63).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позов задоволено частково (на 5 %) з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у судах першої та касаційної інстанцій у сумі 1 432,70 грн (3 654,00 + 8 000,00 + 17 000,00)*5%).

Із справи відомо, що відповідно до постанови старшого державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Степанова М. О. про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 4 020,00 грн на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року (т. 4, а. с. 117).

З огляду на статтю 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вправі заявити клопотання про поворот виконання додаткової постанови Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року (т. 4, а. с. 34-36).

Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 432,70 грн судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. І. Грушицький
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров С. П. Штелик