Справа № 175/2471/20
Провадження № 2/175/623/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойко О.М.,

при секретарі судового засідання Сотник Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільної дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 квітня 2010 року та стягнення аліментів на утримання спільної дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем від якого вони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, позивачка зазначила, що сімейні стосунки між сторонами припинилися, подружжя проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, а також вказала, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з нею, не надає і син знаходиться на її повному утриманні, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн..

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримала позов та просила пред`явлені позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, зазначивши про те, що повністю визнає позовні вимоги в часині розірвання шлюбу та не заперечує проти них. Проте, що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, відповідач вважав їх розмір у сумі 3000,00 грн. необґрунтованим та безпідставним, оскільки на даний час він тимчасово не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості та не зможе сплачувати вказану суму, тому просив суд визначити йому аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 2318,00 грн.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи з ураховуванням всіх обставини справи про які зазначено сторонами у судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 17 квітня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі актовий запис №06, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 . Від даного шлюбу вони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 17 листопада 2010 року.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, сімейні стосунки між сторонами припинилися, подружжя не ведуть спільного господарства і відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом з позивачкою, не надає і він знаходиться на повному утриманні матері.

Відповідно до ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України ). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України , суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, беручи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України фактично припинила своє існування, а також враховуючи той факт, що відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, та будь-які інші відомості, які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, з огляду на те, що позивачка у своїй письмовій заяві не зазначила про бажання змінити собі прізвище на дошлюбне « ОСОБА_4 », суд вважає за необхідне залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_5 ».

Разом з тим, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також той факт, що відповідач на даний час офіційно не працює і має мінливий дохід, та те що він частково визнав пред`явлені вимоги щодо стягнення з нього аліментів, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 13 липня 2020 року, тобто з моменту звернення до суду з даним позовом, вважаючи саме такий розмір аліментів обґрунтованим та достатнім для утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки повинно бути стягнено сплачений нею судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід Держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою щодо стягнення аліментів.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 141,247 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 24, 110, 112, 113, 114, 115, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільної дитини задовольнити частково.

Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 17 квітня 2010 року, актовий запис №06 вважати розірваним.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ), починаючи стягнення 13 липня 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) суму судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко