Справа № 552/148/14-ц
Провадження №4с/552/56/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю:

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника адвоката Назаренка О.Й.,

представника стягувача адвоката Мирка Р.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), -

ВСТАНОВИВ :

Передерій О.С. та ОСОБА_1 звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

У скарзі посилались на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2014 року у справі № 552/148/14-ц з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість по кредитному договору № 00559/RР від 03 червня 2008 року у розмірі 1405499 грн. 20 коп. та вирішено питання судових витрат.

За виконавчими листами, виданими за вказаним судовим рішенням, відкриті виконавчі провадження ВП № 48566301 (щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ) та ВП № 48566257 (щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ). Виконавчі провадження веде старший державний виконавець Піддубний Вадим Владиславович.

Під час примусового виконання вказаного судового рішення на все нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 накладено арешт.

Крім того, постановою про опис та арешт майна від 20 серпня 2020 року описано й накладено арешт на земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 .

Крім вказаного будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 , а також гараж НОМЕР_1 ряд НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Дружба» по вул. Комарова, 4а в м. Полтаві.

ОСОБА_3 також належить на праві спільної часткової власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 .

01 вересня 2020 року представником боржника ОСОБА_2 було подано до Полтавського РВ ДВС заяву про скасування арешту, накладеного на все рухоме та нерухоме майно (відмінне від зазначених вище земельної ділянки та житлового будинку), оскільки ринкова вартість описаних та арештованих житлового будинку та земельної ділянки більш ніж в три рази перевищує суму стягнення з урахуванням виконавчого збору. До заяви було додано звіт з оцінки майна, згідно якого оціночна (ринкова) вартість житлового будинку станом на 27 серпня 2020 року складає 4428600 грн. 00 коп., та звіт про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки, згідно якого оціночна (ринкова) вартість земельної ділянки станом на 27 серпня 2020 року становить 167300 грн. 00 коп.

Листом № 30247 від 30 жовтня 2020 року скасуванні арешту було відмовлено.

Тому ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просили суд визнати незаконними дій Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо прийняття рішення про відмову у скасуванні арешту з нерухомого майна ОСОБА_2 (відмінного від земельної ділянки та житлового будинку); скасувати арешт з 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 та гаража 23 ряд НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Дружба» по вул. Комарова, 4а в м. Полтаві, що належать ОСОБА_1 ; скасувати арешт з 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_2 . Також просили зобов`язати старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубного Вадима Владиславовича, чи іншого державного виконавця, який буде вести виконавчі провадження ВП № 48566301 та ВП № 48566257, зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 та нерухомого майна ОСОБА_2 , відмінного від земельної ділянки та житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник стягувача ПАТ «МТБ Банк», адвокат Мирко Р.О. надав письмові заперечення проти скарги, у яких зазначив, що при накладенні арешту на нерухоме майно, що належить скаржникам, державний виконавець діяв в межах і спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Посилався на те, що згідно чинного законодавства арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Вартість житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на яку вказують скаржники, є навмисно завищеною. При цьому за повідомленням ВДВС від 26 жовтня 2020 року №29596 вартість будинку з господарськими спорудами становить 1994300 грн., вартість земельної ділянки 172500 грн., а загалом 2166800 грн.

На даний час звіт про оцінку майна боржниками не оскаржувався та є дійсним.

Також посилався на те, що у випадку, якщо майно не буде реалізоване на електронних торгах, воно може біти уцінене до 70%.

Тому, посилаючись на те, що підстави для скасування арешту відсутні, представник стягувача просив суд в задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Скаржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Назаренко О.Й. представляти її інтереси в суді.

Представник скаржника, адвокат Назаренко О.Й. в судовому засіданні скаргу також підтримав та просив задовольнити.

Представник стягувача, адвокат Мирко Р.О. в судовому засіданні проти скарги заперечив, в її задоволенні просив відмовити.

Державний виконавець, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, з клопотаннями до суду не звертався.

Оскільки неявка державного виконавця та сторін виконавчого провадження не перешкоджає розгляду, суд вважає за можливе скаргу розглянути за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Суд, заслухавши скаржника ОСОБА_1 , представника скаржника ОСОБА_4 , представника стягувача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження №48566301, яке відкрите 28 серпня 2015 року постановою державного виконавця ВДВС Полтавського районного управління юстиції за виконавчим листом №2/552/395/14, виданим Київським районним судом м.Полтави 19 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості у розмірі 1405499,20 грн. Провадження відкрите щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 (а.с.5-9).

Також на виконанні у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження №48566257, яке відкрите 28 серпня 2015 року постановою державного виконавця ВДВС Полтавського районного управління юстиції за виконавчим листом №2/552/395/14, виданим Київським районним судом м.Полтави 19 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості у розмірі 1405499,20 грн. Провадження відкрите щодо стягнення коштів з ОСОБА_2 (а.с.10-14).

Постановами державного виконавця ВДВС Полтавського районного управління юстиції від 28 серпня 2015 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Піддубного В.В. про опис та арешт майна від 20 серпня 2020 року описано та накладено арешт на таке майно:

земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,14 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:001:0138;

садибний індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа 267,5 кв.м., житлова площа 115,1 кв.м. Допоміжна площа 152,4 кв.м. (а.с.24-25).

Як встановлено судом, крім наведеного житлового будинку та земельної ділянки скаржникам також належить інше нерухоме майно:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 12.11.2007, виданого Управлінням житлово-комунального господарства, належить по 1/4 частині квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 19.04.2006, виданого Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення, належить гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_4 » гаражний кооператив, гараж НОМЕР_1 ряд НОМЕР_2 , адреса ГК: АДРЕСА_5 .

Зазначена обставина підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №222003428 від 30 серпня 2020 року (а.с.15-17) та №222003395 від 30 серпня 2020 року (а.с.18-23).

01 вересня 2020 року представник боржника ОСОБА_2 , адвокат Назаренко О.Й. звернувся до Полтавського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) з заявою, у якій повідомляв, що згідно звіту з оцінки майна (пароль ЖВЗХПР862251) оціночна (ринкова) вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 , станом на 27 серпня 2020 року складає 4428600 грн. 00 коп., а земельної ділянки станом на 27 серпня 2020 року - 167300 грн. 00 коп. (а.с.26).

З огляду на це просив скасувати арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно (відмінне від зазначених вище земельної ділянки та житлового будинку), а також на кошти на рахунках ОСОБА_2 , оскільки ринкова вартість описаних та арештованих житлового будинку та земельної ділянки більш ніж в три рази перевищує суму стягнення з урахуванням виконавчого збору.

До заяви ним було додано вказані звіти про оцінку майна.

Полтавським РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на заяву ОСОБА_4 надано відповідь від 30 жовтня 2020 року за вих. №30247, що оскільки заборгованість не погашена, зняти арешт з майна боржника немає законних підстав (а.с.27).

На час винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника, тобто на 28 серпня 2015 року, порядок вчинення виконавчих дій було врегульовано Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Положеннями статті 1 Закону № 606-XIV було передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частинами другою та п`ятою статті 25 Закону № 606- XIV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (частина перша статті 27 Закону № 606- XIV).

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 52 Закону № 606- XIV визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (описі), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Згідно з частинами першою - третьою статті 57 Закону № 606- XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Таким чином на час накладення арешту 28 серпня 2015 року на майно боржників у виконавчому провадженні Законом передбачалась можливість накладення арешту у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Оскільки на час винесення постанови державного виконавця про арешт майна боржників у нього буда відсутня інформація про обсяг належного їм майна, накладення арешту на все нерухоме майно боржників було виправданим.

Під час примусового виконання рішення до матеріалів виконавчого провадження надано інформацію про склад належного ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нерухомого майна.

Крім того, в межах виконавчого провадження проведено оцінку нерухомого майна.

За повідомленням Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 26 жовтня 2020 року №29596 на адресу сторін виконавчого провадження 26.10.2020 за вхідним номером 12809/17.22-30 до відділу надійшов висновок експертизи (ПП Центр незалежної оцінки та експертизи) про вартість будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 267,5 м.кв., земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1400 га., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 . Згідно звіту про і оцінку майна від 13.10.2020 року вартість будинку з господарськими будівлями та спорудами становить -1994300 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі триста) грн. без ПДВ., вартість земельної ділянки 172500 (сто сімдесят дві тисячі п`ятсот) грн. без ПДВ., вартість об`єкту оцінки 2166800 (два мільйони сто шістдесят шість тисяч вісімсот) грн. без ПДВ.

Враховуючи, що згідно виконавчого документа сума грошових коштів, яка підлягає стягненню з боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь стягувача становить 1405499,20 грн., вартість описаного та арештованого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки в розмірі 2166800 грн. відповідає меті виконавчого провадження та в повній мірі забезпечує виконання рішення та додержання прав стягувача у виконавчому провадженні.

У зв`язку з цим збереження арешту іншого нерухомого майна боржників є безпідставним та суперечить приписам ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції, який регулює порядок вчинення виконавчих дій на час розгляду скарги судом. Зазначена норма передбачає, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Суд не бере до уваги Інформацію зі звіту про оцінку щодо об`єктів житлової нерухомості від 27 серпня 2020 року (пароль пошуку звіту ЖВЗХПР862252), за яким вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 а визначена у розмірі 4428600,00 грн., та Інформацію зі звіту про оцінку щодо земельної ділянки від 27 серпня 2020 року (пароль пошуку звіту МНААВ3014791), за яким вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 а визначена у розмірі 167300,00 грн.

Вказані звіти для цілей виконавчого провадження виготовлені за замовленням боржників поза його межами, без додержання вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 4 якої передбачено, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Проте і вартість будинку та земельної ділянки, визначена висновком експертизи ПП Центр незалежної оцінки та експертизи в загальному розмірі 2166800 грн., в повній мірі відповідає сумі стягнення з врахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Суд відхиляє доводи представника стягувача на те, що майно, якщо не буде реалізоване на електронних торгах, може біти уцінене до 70%, оскільки можлива уцінка є припущенням. Судове рішення ґрунтуватися на припущеннях не може.

Крім того, в разі такої уцінки майна, його вартість повністю покриватиме суму стягнення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що після визначення вартості зазначеного нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 а збереження арешту іншого нерухомого майна боржників є невиправданим, суперечить приписам ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» та є безпідставним.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік підстав для зняття арешту державним виконавцем. Проте, визначені зазначеною нормою підстави для зняття арешту державним виконавцем на даний час відсутні. Тому вимоги скаржників про зобов`язання державного виконавця зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 та нерухомого майна ОСОБА_2 , відмінного від земельної ділянки та житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Частини 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» також застосуванню в даному випадку не підлягають, оскільки передбачають звернення до суду з позовом про зняття арешту особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Оскільки нерухоме майно належить саме боржникам, підстави для звернення до суду з таким позовом відсутні.

Згідно ч.3 зазначеної статті у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Але як встановив суд, на день відкриття виконавчого провадження у державного виконавця буди підстави для накладення арешту на все нерухоме майно боржників.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, а саме зняття арешту з належних скаржникам об`єктів нерухомого майна.

В задоволенні решти вимог скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) задовольнити частково.

Зняти арешт з належної ОСОБА_2 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Зняти арешт з належної ОСОБА_1 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Зняти арешт з належного ОСОБА_1 гаражу, розташованого за адресою: м.Полтава, «Дружба» гаражний кооператив, гараж НОМЕР_1 ряд НОМЕР_2 , адреса ГК: АДРЕСА_5 .

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу у 15-денний термін з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 25 листопада 2020 року.

Головуючий О.А.Самсонова