Провадження № 6/760/654/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Солом?янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Кредитної спілки «Народний кредит» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання в цивільній справі за позовом КС «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Посилається на те, що на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2007 року у цивільній справі №2-1124-1/07 був виданий виконавчий лист № 2-1124-1 про примусове стягнення боргу з ОСОБА_1 у розмірі 1 921, 00 гр. на користь КС «Народний кредит».

Представником Кредитної спілки був отриманий виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання у Білоцерківський міський ВДВС ГТУЮ Київської області та відкрито виконавче провадження.

19 вересня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану (ВП №29095890).

06 серпня 2020 року до КС «Народний кредит» надійшла довідка №104229, в якій державний виконавець Білоцерківського міського ВДВС ЦМУ Піонтківська А.В. зазначила, що перевіркою фактичної наявності виконавчого провадження, та зокрема, виконавчого документа, встановлена відсутність останнього, що свідчить про факт втрати виконавчого документа при пересилці.

Таким чином вважає, що виконавчий лист №2-1124-1 від 13 квітня 2007 року було втрачено при пересилці засобами поштового зв`язку, а тому просить задовольнити заяву.

Сторони до суду не з`явились. Про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст.433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2007 року був задоволений позов КС «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 840, 04 гр. та 81, 00 гр. судового збору.

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист.

З листа Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби від 06 серпня 2020 року вбачається, що у відділі на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-1124-1 від 13 квітня 2007 року.

Постановою державного виконавця від 19 вересня 2013 року виконавчий лист повернуто, а виконавче провадження знищено за терміном зберігання.

У зв`язку з цим можливості надати докази направлення виконавчого документа стягувачу відсутні.

/ а.с. 4 -7, 13 /

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З точки зору закону дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа.

При цьому заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено та відповідно підтвердити їх доказами.

Як зазначено вище, рішення про стягнення заборгованості на користь заявника ухвалено судом у 2007 році, тобто 13 років тому.

Розшукувати оригінал виконавчого листа заявник став лише в 2020 році, тобто як після спливу строку для його пред`явлення до виконання, так і закінчення визначених нормативно-правовими актами строків зберігання виконавчих проваджень у системі Міністерства юстиції України.

Суд вважає, що лист Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби від 06 серпня 2020 року не свідчить про втрату виконавчого документа при пересилці, а відсутність виконавчого документа у розпорядженні Відділу є закономірною в зв`язку з прийнятим рішенням про його повернення.

Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції на момент виникнення спору / виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання протягом року.

Враховуючи ці обставини та вимоги закону, підстави для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції на момент виникнення спору / с троки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

В ч.2 ст.24 Закону зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Чинне законодавство пов`язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, в рішенні в справі "Хаджинастасиу проти Греції" зазначено також, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

З урахуванням приведенного вище обгрунтування підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Кредитної спілки « Народний кредит» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва