У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 634/1662/19

Провадження № 4-с/634/3/20

"10" січня 2020 р.

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді - Зимовського О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Ковбаса С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

встановив:

10.12.2019 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області по виконанню виконавчого документа №АЕ-30 від 04.07.2019 року, в якій останній просить зобов`язати державного виконавця зняти арешт з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця Сахновщинського РУЮ Харківської області від 19.10.2010 року.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 13.12.2019 року вказана скарга була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

21.12.2019 року до суду надійшла уточнена скарга, в якій ОСОБА_1 усунув недоліки зазначені в ухвалі суду від 13.12.2019 року.

22.12.2019 року ухвалою суду відкрито провадження за вказаною скаргою.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 жовтня 2010 року відділом Державної виконавчої служби Сахновщинського району Харківської області по примусовому виконанню виконавчого листа №АЕ-30, виданого Сахновщинським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 із забороненою його відчуження.

13 листопада 2019 року заявник звернувся до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про скасування арешту на нерухоме майно, яке належить йому на праві власності.

13 листопада 2019 року органом виконавчої служби заявнику роз`яснено, що надати відомості щодо виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_3 та у рамках якого накладено арешт, не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судове засіданні не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином про час та місце розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомили.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, разом з тим до канцелярії суду надійшов лист начальника Міжрайонного ВДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області у якому зазначено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП спецпідрозділ, виконавче провадження №18449242 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, 23.12.2013 року в.о. начальником ДВС Сахновщинського РУЮ у Харківській області Котенко А.І. закінчено на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення). Відповідно до даних журналу реєстрації вхідних виконавчих документів та журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, а також згідно даних АСВП встановлено, що вищевказане виконавче провадження на виконання до відділу у тому числі архівних виконавчих проваджень не надходило та на виконанні не знаходиться, тому відсутня можливість надати до суду матеріали вказаного виконавчого провадження.

Стягувач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила скаргу розглядати без її участі, рішення по скарзі прийняти на розсуд суду.

Згідно вимог ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах (надалі по тексту Постанова №6 від 07.02.2014) одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст.447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Положеннями ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зняття арешту з майна посадовими особами державної виконавчої служби лише у випадку, коли:

- у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини;

- з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону ;

- у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Внесення відповідних відомостей про зняття арешту з майна в державному реєстрі обтяжень відноситься до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження.

У своїй скарзі ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, при цьому не зазначено якого саме та його прізвище.

Разом з тим відповідно до листа начальника Міжрайонного ВДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в проваджені відділу відсутнє вказане виконавче провадження і до відділу не надходило.

Таким чином, скаржником не надано жодних доказів того у чому полягають неправомірні дії державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_5 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Копія вірна. Суддя: