У Х В А Л А

іменем України

30 листопада 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №2-289 від 21.06.2011 таким, що не підлягає до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №2-289 від 21.06.2011 таким, що не підлягає до виконання, посилаючись на те, що на підставі вказаного виконавчого листа АТ «Державний ощадний банк України» було реалізовано в позасудовому порядку предмет іпотеки - АДРЕСА_1 , отже зобов`язання за кредитним договором припинено. Тобто, після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щдо виконання основного зобов`язання є недійсними. Зокрема, банком визнано заборгованість ОСОБА_1 безнадійною, тобто заборгованість списана, а тому відсутні підстави для продовження стягнення даної заборгованості.

Від АТ «Державний ощадний банк України» до суду надійшли заперечення, у відповідності до яких вказує на те, що реалізація АДРЕСА_1 відбулась в рамках виконавчого провадження, а не в позасудовому чи добровільному порядку. Після реалізації квартири, в рамках примусового виконання рішення суду, невиконана частина рішення суду становить 389 445, 05 грн. В подальшому банк продовжував пред`являти виконавчий лист до виконання, станом на день написання вказаних заперечень він перебуває на виконанні в органах ДВС. Зокрема, списання банком у бухгалтерському обліку кредиту, виданого банком боржнику, як фінансового активу банку, не є прощенням боргу, та не є підставою для припинення вимог банку до позичальника та припинення зобов`язань щодо сплати боргу.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Встановлено, що 24.12.2010 рішенням Деснянського районного суду м. Києва з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Печерське відділення №3715 стягнуто заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії №2720 від 23.09.2008 в розмірі 529 673, 87 грн., судові витрати по справі у розмірі 1 820 грн.

21.06.2011 на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист №2-389/2010

Вбачається, що в рамках виконавчого провадження №31878629, відбулась реалізація арештованого нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 на прилюдних торгах за ціною 183 700 грн.

У відповідності до протоколу №2-К-383-СЛ-і від 29.11.2012 сума 156 328, 7 грн. була перерахована ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві.

Зазначеним спростовуються посилання заявника на те, що реалізація АДРЕСА_1 була здійснена в позасудовому порядку у відповідності до Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи, що майно боржника реалізоване в порядку примусового виконання рішення суду органами ДВС, вказані підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, з огляду на припинення зобов`язань на підставі ст. 36 Закону України « Про іпотеку», суд оцінює критично та вважає необґрунтованими.

Вбачається, що стягувачем після реалізації майна боржника, неодноразово пред`являвся виконавчий лист до виконання, у зв`язку з недостатністю коштів від реалізації майна для повного погашення заборгованості, стягнутої за рішенням суду.

Про вказане свідчать постанови про відкриття виконавчих проваджень, долучені до заперечень.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» вказано, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

У судовому засіданні встановлено, що рішення Деснянського районного суду м. Києва набрало законної сили, на його підставі видано один виконавчий лист, зобов`язання за яким ОСОБА_1 не виконані в повному обсязі, оскільки суми від реалізації майна боржника виявилось не достатньо для погашення заборгованості, стягнутою за рішенням суду.

Отже, обставини помилкової видачі вказаного виконавчого листа або виконання боржником обов`язку за ним судом не встановлені.

Посилання заявника на те, що заборгованість списана як безнадійна, у зв`язку чим в нього припинився обов`язок з повернення боргу, суд вважає необґрунтованими, оскільки відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є припиненням (анулюванням, прощенням) зобов`язань боржника щодо сплати боргу, не відповідає положенням Глави 50 ЦК України та не є підставою для припинення зобовязань. Рішення банку з питань бухгалтерського обліку не має на меті встановлення, зміни чи припинення взаємних прав та обов`язків між банком та боржником.

Щодо вказаних обставин суд вважає обґрунтованими заперечення подані представником стягувача.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених законом.

Боржником не надано достатніх та допустимих доказів за якими суд може встановити, що виконавчий лист було видано помилково, або відсутній обов`язок боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням, та не доведено інші обставини за яких виконавчий лист є таким що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 173, 432 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №2-289 від 21.06.2011 таким, що не підлягає до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання її повного тексту. У разі, якщо ухвала суду не була вручена у день її складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 30.11.2020.

Суддя