Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

секретаря Рабчинської Я.В.,

представника позивача Лугіна С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор» до ОСОБА_1 про спонукання укласти угоду про умови плати за користування сервітутом -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019р. ПАТ «Вібросепаратор» звернулось до суду з позовом, в якому просить спонукати ОСОБА_1 укласти угоду з підприємством про умови плати за користування земельним сервітутом (обмеженим платним користуванням) на земельну ділянку, що знаходиться за адресаою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову підприємство зазначає, що судовим рішенням по справі №296/5417/16-ц встановлено безстроковий сервітут ОСОБА_1 з правом проходу та проїзду транспортними засобами по наявному шляху на земельній ділянці Публічного акціонерного товариства "Вібросепаратор" до нежитлового приміщення корпусу №101, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Іншим судовим рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10.12.2018р. у справі №296/5653/17 зобов`язано ПАТ «Вібросепаратор» утримуватися від дій, які б заважали власнику приміщення використовувати його (приміщення) за призначенням, (на власний розсуд), забезпечити безперешкодний прохід людей та проїзд обслуговуючого автотранспорту через існуючі охоронювані пости (прохідні) та існуючою дорогою, які належать позивачу, до належного відповідачу приміщення, (визначеним Гуманковим переліку осіб та автотранспорту). Цим же рішенням зобов`язано адміністрацію ПАТ «Вібросепаратор» узгодити з сервітуарієм ОСОБА_1 рівень оплати за користування сервітутом та підписати угоду про умови плати за користування сервітутом.

Позивач зазначає, що ПАТ «Вібросепаратор» на виконання рішення неодноразово надсилало та вручало ОСОБА_1 для підписання угоду про умови плати за користування земельним сервітутом. Проте, відповідач постійно відмовляється підписувати запропоновану угоду про умови плати за користування земельним сервітутом.

У відзиві на позов ОСОБА_1 проти позов заперечив. Відповідач зазначає, що позивач двічі вручав проект договору, що стосується сервітуту. Відповідач зазначає, що в документах, які були надані на погодження, ставилось питання, в тому числі, про встановлення сервітуту, тому така угода не була підписана ОСОБА_1 . Сума вартості сервітутних послуг є неприйнятною для ОСОБА_1 , розрахунків по окремим напрямкам і складовим загального кошторису не надано. Також, відповідач звертає увагу суду на те, що кошторис надано від імені юридичної особи ТОВ «Партнер -ВС», в той час, коли земельна ділянка знаходиться у користуванні ПАТ «Вібросепаратор».

В заяві від 11.11.2020р. ОСОБА_1 просив розгляд справи провести без його участі. Вказав, що процедура погодженя вартості товару чи послуг погоджується відповідним документом, зокрема, протоколом погодження ціни або кошторисом. Жодного з цих документів позивачем не надавалось відповідачу для аналізу та погодження. Більш того, кошторис був наданий від імені третьої особи - ТОВ «Партнер -ВС». Запропонована ціна третьою особою значно перевищує ринкову або ту, що позивач використовував в розрахунках з іншими користувачами сервітутних послуг. Жодних перемовин по суті заявлених вимог між позивачем та відповідачем не було.

Представник позивача в засіданні суду позов підтримав та просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Корольовського районного суду від 24.01.2017р. у справі №296/5417/16-ц встановлено безстроковий сервітут ОСОБА_1 з правом проходу та проїзду транспортними засобами по наявному шляху на земельній ділянці Публічного акціонерного товариства "Вібросепаратор", площею 0,1402 га (позначеному під № НОМЕР_1 у експлікації угідь зведеного кадастрового плану КП "Житомирводпроект", розробленого по формі №6-зем) до нежитлового приміщення корпусу №101 (прим. №36-43) літ. "Б", загальною площею 867,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташоване на земельній ділянці площею 442 кв.м., кадастровий номер :06:029:0006.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 21.03.2017р. у вказаній вище справі скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено, абзац другий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Встановити постійний земельний сервітут по наявному шляху на земельній ділянці, що перебуває в оренді Публічного акціонерного товариства "Вібросепаратор", площею 0,1402 га (позначеному під № НОМЕР_1 у експлікації угідь зведеного кадастрового плану КП "Житомирводпроект", розробленого по формі №6-зем) для проходу, проїзду автотранспорту до нежитлового приміщення корпусу №101 (прим. №36-43), загальною площею 867,4 кв.м. по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , та земельних ділянок площею 0,1735, що перебувають у користуванні ОСОБА_1 » (а.с.5-9).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10.12.2018р. у справі №296/5653/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Вібросепаратор» утримуватися від дій, які б заважали власнику приміщення використовувати його (приміщення) за призначенням, (на власний розсуд), забезпечити безперешкодний прохід людей та проїзд обслуговуючого автотранспорту через існуючи охоронювані пости (прохідні) та існуючою дорогою, які належать Публічному акціонерному товариству «Вібросепаратор», до належного ОСОБА_1 приміщення, (визначеним Гуманковим переліку осіб та автотранспорту). Зобов`язано адміністрацію ПАТ «Вібросепаратор» угодити з сервітуарієм ОСОБА_1 рівень оплати за користування сервітутом та підписати угоду про умови плати за користування сервітутом. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено за безпідставністю.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 17.04.2019р. вказане судове рішення залишено без змін (а.с.10-13).

Як зазначає у позові ПАТ «Вібросепаратор», підставою звернення до суду з даним позовом слугувало те, що відповідач відмовляється підписувати угоду про умови плати за користування земельним сервітутом.

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне.

Як визначено ч.1 ст.403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Згідно ч.3 ст.403 ЦК України особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Як вже зазначалось, у справі №296/5417/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Вібросепаратор» за участі третьої особи Житомирської міської ради встановлений земельний сервітут по наявному шляху, що перебуває в ПАТ «Вібросепаратор», для проходу, проїзду автотранспорту до нежитлового приміщення корпусу №101 по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , та земельних ділянок, що перебувають у користуванні ОСОБА_1 .

У вказаному рішенні суду не зазначено про безкоштовний сервітут, тому рішенням суду від 10.12.2018р. у справі №296/5653/17, зокрема, зобов`язано адміністрацію ПАТ «Вібросепаратор» угодити з сервітуарієм ОСОБА_1 рівень оплати за користування сервітутом та підписати угоду про умови плати за користування сервітутом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 ст.632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Рішенням Корольовського районного суду від "10" грудня 2018 р. у справі № 296/5653/17 встановлено, що проїзд та прохід до належних ОСОБА_1 приміщень можливий тільки через територію, що належить Житомирській територіальній громаді та перебуває в оренді відповідача ПАТ «Вібросепаратор». Обов`язок узгодження рівня плати за користування сервітутом та підписання угоди про умови плати за користування сервітутом з сервітуарієм ОСОБА_1 покладено на адміністрацію ПАТ «Вібросепаратор».

Натомість, як свідчать докази, зібрані в матеріалах справи, з розрахунком плати за користування правом проходу та проїзду по земельній ділянці ТОВ «Партнер-ВС» до ОСОБА_1 зверталось ТОВ «Партнер-ВС» (а.с.17).

Згідно листа №113 від 11.06.2019р. ПАТ «Вібросепаратор» на виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира по справі №296/5653/17 направляло ОСОБА_1 проект договору про встановлення сервітуту (а.с.19-21).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що земельний сервітут встановлено рішенням апеляційного суду Житомирської області від 21.03.2017р. по справі №296/5417/16-ц.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10.12.2018р. у справі №296/5653/17 зобов"язано ПАТ «Вібросепаратор» узгодити з ОСОБА_1 плату за користування сервітутом.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказів звернення позивача до відповідача з пропозиціями щодо узгодження питання оплати за сервітутні послуги ПАТ «Вібросепаратор» не надало (в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне).

Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом (ч.2 ст. 649 ЦК України).

Отже, законодавцем чітко визначено, що вирішення судом спору, що викликаний розбіжностями, які виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, може відбуватись лише у двох випадках: коли вирішення такого спору передбачено домовленістю сторін (у попередньому договорі) та вирішення переддоговірного спору передбачено законом.

Між сторонами спору не було укладено попереднього договору, умовами б якого, в тому числі, встановлювалась оплата за користування земельним сервітутом чи встановлено порядок вирішення спору до укладення основного договору.

Як визначено ч.1 ст.649 ЦК України, судом вирішуються розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи на приписи ч.1 ст.632 ЦК України, якою визначено, зокрема, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, суд не вбачає правових підстав, щоб спонукати відповідача укласти угоду про умови плати за користування земельним сервітутом саме на тих умовах, що запропоновані позивачем.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентата визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, в задоволенні позову про спонукання ОСОБА_1 укласти угоду з позивачем про умови плати за користування земельним сервітутом слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В. П. Маслак