Справа №296/9074/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Кузнєцова Д.В. розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2020 року позивач ОСОБА_1 подала до Корольовського районного суду м. Житомира заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку із кадастровим номером :10:074:0039, із належними до будинку надвірними будівлями (сарай літера «Е», навіс літера «Ж», уборна літера «У», гаражі літери « В, Г, Д» огорожа № 1-4) у відповідності до договору дарування від 22.09.2020 по АДРЕСА_1 , а також до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо наведених вище житлового будинку та земельної ділянки.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29.10.2020 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира за підсудністю.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначає, що нею заявлений позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Предметом спору є нерухоме майно у вигляді 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0320 га кадастровий номер :10:074:0039, і 32/300 частки житлового будинку що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно перейшло до відповідачки ОСОБА_3 за договором дарування від 22.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В., та позивач вважає, що оскільки частка житлового будинку та частка земельної ділянки на сьогоднішній день є власністю відповідачки, то існує досить висока ймовірність того факту, що остання може в будь-який момент здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Серед іншого, ОСОБА_1 вказала у заяві про забезпечення позову, що відповідачка на день сьогоднішній без отримання її згоди приводить до спірного будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 сторонніх осіб, які оглядають дане помешкання як покупці.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, розгляд заяви проводиться судом у письмовому провадженні, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у справі є оспорюваний договір дарування, укладений 22.09.2020 року між ОСОБА_1 (від імені якої діяв ОСОБА_2 ) та іншим співвідповідачем ОСОБА_3 , за яким на користь останньої були відчужені 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0320 га, кадастровий номер :10:074:0032, і 32/300 часток житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одними із видів забезпечення позову, перелік яких наведений у частині 1 статті 150 ЦПК України, є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При цьому суд може застосувати одразу кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним Договір дарування 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0320 га, кадастровий номер :10:074:0039, і 32/300 часток житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 22.09.2020 року та посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В.

Із наявної у матеріалах справи копії договору дарування 1/3 частки земельної ділянки і 32/300 часток житлового будинку вбачається, що 22.09.2020 між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та іншим співвідповідачем ОСОБА_3 був укладений вказаний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передала безоплатно у власність (подарувала) онуці ОСОБА_3 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0320 га., кадастровий номер земельної ділянки :10:074:0032, і 32/300 часток житлового будинку. що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 прийняла у власність вищевказані частки земельної ділянки і житлового будинку.

Підтвердженням набуття ОСОБА_3 у власність 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0320 га., кадастровий номер земельної ділянки :10:074:0032, і 32/300 часток житлового будинку. що розташовані у АДРЕСА_1 слугує також наведена у довідці від 15.10.2020 №228132743 інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

З огляду на предмет спору, співмірність заходів забезпечення позову заявленим ОСОБА_1 суд вважає за можливе задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову частково, наклавши арешт на 32/300 часток житлового будинку. що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а не на весь будинок як просить про це у заяві позивач.

Суд не вбачає підстав для накладення арешту на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0320 га., із кадастровим номером :10:074:0039 з огляду на наступне. Так, ОСОБА_1 у своєму позові просить суд визнати недійсним Договір дарування 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0320 із кадастровим номером :10:074:0039, проте за оспорюваним договором дарування була відчужена 1/3 частки земельної ділянки із іншим кадастровим номером :10:074:0032, і саме на частку ділянки із кадастровим номером :10:074:0032 за ОСОБА_3 було зареєстроване право власності. Доказів внесення відповідних виправлень до оспорюваного договору та/або до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо кадастрового номеру земельної ділянки матеріали справи не містять.

Згідно із ч. 5 ст. 151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

На переконання суду, не підлягають задоволенню вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо 32/300 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки заявником ОСОБА_1 не обґрунтована доцільність додаткового вжиття ще такого заходу забезпечення позову, з огляду на наявність арешту на частку нерухомого майна.

Зважаючи на обставини справи, наявні в матеріалах справи документи та положення ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення під час розгляду питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 32/300 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що були набуті у власність ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 22.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В.

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням її копії сторонам також направляється до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради для вжиття відповідних заходів щодо її виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Заявник, Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.В. Кузнєцов