Справа № 361/8896/19 Головуючий 1 інстанція- Сердинський В.С.
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Прокоф`єва Богдана Івановича про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 154206,59 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір у розмірі 2310,47 грн. В решті позову відмовлено.

10 червня 2020 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Прокоф`єв Б.І. засобами поштового зв`язку направив до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року у задоволенні заяви представник позивачки адвоката Прокоф`єв Б.І. відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, позивачка ОСОБА_1 в особі адвоката Прокоф`єва Б.І. подала апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким заяву задоволити та відшкодувати витрати на правничу допомогу. Скарга мотивована хибністю висновків суду пронедотримання вимог ЦПК України, оскільки позивачка повнстю дотрималася положень ст.141 ЦПК України, а саме при подачі позову зазначила про відшкодування витрат на правничу допомогу та надала їх попередній (орієнтовний) розрахунок, а протягом 5 днів після ухвалення рішення подала усі необхідні документи.

Відповідач ДП «Київське обласне дорожнє управління» правом на подання відзиву не скористався.

- 2 -

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Прокоф`єв Б.І. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Решта учасників належним чином повідомлялися про час розгляду справи, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалено стягнути з Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 154206,59 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір у розмірі 2310,47 грн. В решті позову відмовлено.

Також, судом встановлено, що при подачі позову ОСОБА_1 додала до заяви попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому зазначила про витрати на оплату судового збору в сумі 2310,47 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., без їх підтвердження.

Будь яких інших доказів про понесені витрати на правничу допомогу та її розмір під час розгляду справи позивачка суду не подавала.

Справа розглянута за відсутності позивачки згідно поданої її представником заяви (а.с.55), позивачка не робила суду заяви згідно ст.141 ЦПК України про неможливість подання нею до закінчення судових дебатів доказів про розмір понесених витрат на правничу допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч.1 та 2 ст.133 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ст.182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

- 3 -

Відповідно до вимог ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання та ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведених норм підставою для ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу є сукупність наступних обставин: по-перше, подання заінтересованою стороною доказів (договорів, рахунків тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, наявність заяви сторони (усної чи письмової) про неможливість подати докази про судові витрати, зробленої нею до закінчення судових дебатів, та про те, що ці докази будуть надані протягом п`яти днів.

З огляду на те, що під час розгляду справи позивачка не подала до суду передбачених ч.3 ст.137 ЦПК України доказів про понесені нею витрати на правничу допомогу та їх розмір, як і не зробила відповідної заяви про неможливість подання нею до закінчення судових дебатів доказів про розмір понесених витрат на правничу допомогу з поважних причин, суд першої інстанції вірно відмовив у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про дотримання нею процедури, визначеної ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка протягом 5 днів після ухвалення рішення звернулася із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Як вище вказувалося для стягнення витрат на правничу допомогу сторона згідно вимог як ч.8 ст.141 ЦПК України, так і ч.1 ст.246 ЦПК України має зробити відповідну усну чи письмову заяву суду, чому саме під час розгляду справи вона не може подати відповідні докази щодо цих витрат, та про те, що подасть ці докази протягом 5 днів після ухвалення рішення. Встановлено, що позивачка наведених норм не дотримала, що виключає стягнення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 504/2755/16-ц, де залишаючи без змін судові рішення щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, Верховний Суд зазначив, що у суді першої інстанції та у апеляційному суді не були документально підтверджені витрати на правничу допомогу, не надавався розрахунок понесених витрат, а під час розгляду справи апеляційним судом не зроблено заяву про надання відповідних доказів після ухвалення судового рішення, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Посилання скаржниці на те, що викладена у позовній заяві загальна вимога про відшкодування судових витрат і є передбаченою ч.8 ст.141 ЦПК України і ч.1 ст.246 ЦПК України заявою, надумані та безпідставні. Аналіз змісту ч.8 ст.141 ЦПК України і ч.1 ст.246 ЦПК України дає підстави для висновку, що це має бути окрема заява відповідного змісту, а не загальне прохання у позові, як помилково вважає скаржник.

Це ж стосується посилань на подання з позовом попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, який не замінює обов`язоку позивачки по наданню доказів понесення таких витрат, їх підстав та розміру.

Доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу додано усі необхідні документи, зокрема договір про надання правової допомоги від 12 грудня 2019 року, акт виконаних робіт від 05 червня 2020 року, квитанцію на суму

- 4 -

6500 грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською дільністю не мають правового значення, оскільки позивачкою не дотримано наведених вище вимог процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: