Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/412/20
Єдиний унікальний №733/873/20
Рішення

іменем України

24 листопада 2020 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Ічнянська міська рада Чернігівської області та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та встановлення меж земельної ділянки,-

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Ічнянська міська рада Чернігівської області та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та встановлення меж земельної ділянки.

Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 вересня 2015 року отримала у спадщину після смерті матері ОСОБА_4 1/2 частку житлового будинку, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . За останні роки, поки батьки хворіли і не користувалися землею, відповідач перемістив межу, а саме збудував бетонний паркан, що поділяє їх земельні ділянки, без погодження з позивачем, на 0,20 м в глиб території позивача, що унеможливило приватизацію позивачем належної їй земельної ділянки за вищевказаною адресою, про що був складений Акт комісією Ічнянської міської ради Чернігівської області. Посилаючись на дані обставини, та враховуючи, що відповідач залишив без задоволення її вимоги щодо повернення самочинно зайнятої частини земельної ділянки, позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, шляхом знесення бетонного паркану для встановлення меж земельної ділянки та стягнення судових витрат у справі.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно відзиву на позовну заяву просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Зокрема, відповідач зазначає, що на підставі відповідного рішення Ічнянської міської ради в 2004 році отримав у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,17 г, виготовив технічний звіт на підставі якого отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Межі земельної ділянки були погоджені з суміжними землекористувачами, в тому числі й ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача. Після чого, по визначеним розміткам був встановлений паркан, який в 2018 році був замінений на новий бетонний. Новий паркан було встановлено на місці старого, відповідно до приватизованої земельної ділянки, не порушуючи встановлені межі із суміжними землекористувачами.

Представник третьої особи Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Щодо задоволення заявлених вимог категорично заперечила.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником 1/2 частки житлового будинку, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_2 та користуванні ОСОБА_3 (а.с.27-40, 61-73).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем встановлено спірну споруду (бетонний паркан) на межі земельних ділянок учасників справи, що порушує її права.

Позивач зазначає, що відповідачем встановлений бетонний паркан без погодження з позивачем та на 0,20 м в глиб території позивача.

Зокрема, згідно копій Генерального плану (схема) від 20 травня 1960 року та Акту обстеження земельних ділянок в АДРЕСА_1 , комісія Ічнянської міської ради Чернігівської області, в присутності ОСОБА_1 , здійснено обстеження даної земельної ділянки. В результаті обстеження даної земельної ділянки встановлено, що ширина земельної ділянки по червоній лінії становить 27,70 м, згідно генерального плану від 20 травня 1960 року, ширина становить 27,90 м. Між земельними ділянками по АДРЕСА_2 , встановлений паркан, згідно генерального плану від будинку до межі 1,5 м, в натурі 1,30, що на 0,20 м, менше (а.с.12-13).

При цьому судом встановлено, що згідно технічного звіту з видачі державного акта на право приватної власності на землю землекористувачу ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 , рішенням 18 сесії 4 скликання Ічнянської міської ради від 27 жовтня 2004 року передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,17 га, з них: 0,10 га для обслуговування житлових та господарських будівель; 0,07 га для ведення особистого селянського господарства. Зокрема, спеціалістом Ічнянського районного відділу Чернігівської регіональної філії центру державного земельного кадастру Прокопенко Ю.Ю. в присутності землевласника та суміжних землекористувачів проведено обмір в натурі та складено план земельної ділянки. Ділянка прив`язана до твердих точок ситуації. Точки повороту закріплені межовими знаками. За межові знаки прийнято дерев`яні стовпи. Межі земельної ділянки погоджені з суміжними землекористувачами, про що складено відповідний акт (а.с.27-40, 61-73).

Зокрема, згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 2004 року, ОСОБА_2 отримав у спадщину житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Будинок розташований на земельній ділянці розміром 17,07 кв.м. (а.с.38-39).

Відповідно до копії Акту погодження меж земельної ділянки власника ОСОБА_2 від 28 жовтня 2004 року, погоджено межі земельної ділянки в АДРЕСА_3 , в тому числі із суміжним землекористувачем за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , що підтверджується підписом в акті (а.с.35, 70).

У відповідності до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН №054147 від 05 листопада 2004 року, ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі рішення 18 сесії 4 скликання Ічнянської міської ради від 27 жовтня 2004 року є власником земельної ділянки площею 0,17 г у межах згідно з планом, для обслуговування жилих та господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства (а.с.40, 73 ).

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

За правилами статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (пункти 1.1., 1.2., 1.3).

У пунктах 4.1-4.3 Інструкції зазначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року №468/1375/15-ц (61-12143св18).

Проте, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається під час звернення до суду із даним позовом. Зокрема, позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що збудований відповідачем бетонний паркан знаходиться на межі земельних ділянок учасників справи і це порушує права позивача, а також встановлений на земельній ділянці позивача.

Питання щодо необхідності витребування від компетентних органів відомостей щодо чинної конфігурації межі спірних земельних ділянок, а також проведення геодезичних досліджень земельних ділянок, та проведення відповідної судової земельно-технічної експертизи, позивачем не порушувалось.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів і не довела, що відповідач самочинно зайняв частину її земельної ділянки та чинить їй перешкоди у користуванні нею, а також того, що указані позивачем дії/бездіяльність відповідача порушують її права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Ічнянська міська рада Чернігівської області та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та встановлення меж земельної ділянки відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В.Фетісова