Провадження № 2/161/3266/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому Гіркополонківською сільською радою Луцького району Волинської області 09.08.2010 року. Подружнє життя не склалось, тому нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що самостійно утримувати та повністю забезпечувати потреби дитини не має можливості. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча є здоровим, працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, працевлаштований в Республіці Польща відповідно до трудового договору, строком від 01.06.2020 року до 31.05.2021 року, отримує винагороду в розмірі 3 500 PLN (станом на 29.10.2020 року 25 226, 25 грн.). Посилаючись на зазначене, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягувати з ОСОБА_4 в її користь аліменти на утримання дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі розмірі 6 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500, 00 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в письмових поясненнях та особисто в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на його безпідставність. В обґрунтування заперечень вказує, що дитина перебуває на утриманні як позивача, так і відповідача, а в разі відсутності останнього у зв`язку з виїздом за кордон на роботу на утриманні його матері ОСОБА_6 , оскільки позивач цілодобово працює на роботі. Доводи позивача про отримання відповідачем в Польщі доходів в сумі 25 226, 25 грн. не підтверджено жодним доказом. Відповідач відповідно до трудового договору від 29.05.2020 року строком по 31.05.2021 року працює в Республіці Польща різноробочим, має травму правої китиці з пошкодженням розгиначів 5-го пальця, п`ясної кістки, м`язів гіпотенара, що підтверджується випискою з медичної картки та отримує мінімальну заробітну плату.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Також встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Посилання відповідача на те, що дитина перебуває на утриманні як позивача так і відповідача та його матері не взято судом до уваги, оскільки згідно долучених до матеріалів справи доказів копій трудових договорів відповідач офіційно працевлаштований та основний час перебуває в Республіці Польща. Інших доказів, які б підтверджували, що основне місце проживання дитини з батьком (домовленість між батьками, рішення органу опіки та піклування або суду) не надано. Разом з тим, бабусі та дідусі мають право спілкуватися зі своїми внуками та брати участь у їх вихованні, а тому бажання з боку бабусі періодично допомагати невістці доглядати дитину та спілкуватись з нею, не свідчить, що дитина постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, доказів медичних протипоказань щодо зайняття певного роду діяльності не надано, інших дітей та непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має, доказів на спростування вказаних обставин не надав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання позивача на те, що на даний час відповідач отримує винагороду в розмірі 3 500 PLN (станом на 29.10.2020 року 25 226, 25 грн.) не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 840, 80 грн. судового збору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. та надає на їх підтвердження копію договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Лукашуком А.В. 03.08.2020 року, копію додаткової угоди від 03.08.2020 року про виплату гонорару за надання правничої допомоги у суді за договором про надання правничої допомоги від 03.08.2020 року, копію прибуткового касового ордера № 60 від 03.08.2020 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 60 від 03.08.2020 року на суму 2 500 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 12.08.2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 603, копію посвідчення адвоката № 227 від 04.01.2012 року.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в.ч., витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Проаналізувавши матеріали справи та докази в їх сукупності, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачем, суд бере до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 року та додаткової угоди до нього, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням принципу розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат за надання правничої допомоги адвоката, які поніс позивач, в розмірі 833, 33грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України, ст.ст. 150, 180-184 СК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 833 (вісімсот тридцять три) грн. 33 коп. витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.12.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк