Справа №522/540/20
Провадження № 2/522/139/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Державного багатопрофільного підприємства «УРОЖАЙ» до ОСОБА_1 про виселення та зобов`язання знятися з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

ДБП «УРОЖАЙ» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: виселити ОСОБА_1 зі службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зобов`язати її знятися з реєстраційного обліку по вказаній квартирі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у ДБП «УРОЖАЙ» на праві господарського відання знаходиться житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з позивачем (звільнений з 12.07.2019 року), йому було надано службове житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_3 , в якій ОСОБА_2 зареєструвався.

Позивач зазначає, що поряд з цим, ОСОБА_2 була привласнена квартира АДРЕСА_1 , куди останній зареєстрував ОСОБА_1 , яка до того ж не була працівником ДБП «УРОЖАЙ».

Позивач вважає, що ОСОБА_1 позбавлена права проживати в службовій квартирі, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 21.01.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 26.02.2020 року.

04.02.2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що позивачем не надано підтвердження «службового» статусу спірної квартири, та не надано підтвердження привласнення цієї квартири ОСОБА_2 , а також, не надано підтвердження своїх повноважень, щодо звернення до суду з позовом про виселення.

Крім того, ОСОБА_1 з жовтня 2017 року по квітень 2019 року була працівником ДБП «УРОЖАЙ», а подачею даного позову, позивач лише має намір уникнути покарання за свої неправомірні дії по обмеженню доступу відповідачки до свого житла.

26.02.2020 року за клопотанням представника позивача, підготовче засідання відкладено на 26.03.2020 року.

26.03.2020 року у зв`язку з неявкою сторін, підготовче засідання відкладене на 28.04.2020 року.

28.04.2020 року у зв`язку з запровадженням на території України карантину, підготовче засідання відкладено на 25.06.2020 року.

25.06.2020 року через неявку сторін підготовче засідання відкладене на 22.07.2020 року.

22.07.2020 року позивачем подано позовну заяву зі зміною підстав позову, в якій ДБП «УРОЖАЙ» просить: визнати недійсним виданий 26.12.2018 року ордер №018 серії А на право зайняття ОСОБА_1 житлової квартири АДРЕСА_1 ; виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; зняти ОСОБА_1 з реєстраційного обліку по вказаній квартирі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у ДБП «УРОЖАЙ» на праві господарського відання знаходиться житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

02.10.2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду «Технолога» підприємства.

26.12.2018 року на ім`я ОСОБА_1 за підписом попереднього директора ДБП «УРОЖАЙ» ОСОБА_3 було видано ордер №018 серії А на право заняття житлової квартири АДРЕСА_1 . У той же день, ОСОБА_1 підписала з підприємством договір найму житла в будинках державної та комунальної власності.

03.01.2019 року ОСОБА_1 на підставі вказаного ордеру та договору найму зареєструвала своє місце проживання по вказаній квартирі.

01.04.2019 року ОСОБА_1 була звільнена з підприємства, однак і надалі продовжує проживати у вказаній квартирі, що позивач вважає незаконним, як і сам ордер, який виданий ОСОБА_1 без достатніх правових підстав.

22.07.2020 року за клопотанням відповідача підготовче засідання відкладене на 13.08.2020 року.

13.08.2020 року через неявку сторін підготовче засідання відкладено 19.10.2020 року.

19.10.2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.11.2020 року.

У судовому засіданні 19.11.2020 року представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач, яка сповіщена належним чином про час, дату і місце судового засідання, в суд не з`явилась, будь-яких клопотань чи заяв з цього приводу не надала.

Суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи. Суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 179399978 від 02.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, будинок АДРЕСА_2 належить державі в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та перебуває на праві господарського відання у державному багатопрофільному підприємстві «УРОЖАЙ» ().

26.12.2018 року між ДБП «УРОЖАЙ» в особі директора ОСОБА_3 (наймодавець) та ОСОБА_1 , яка діяла на підставі ордеру №018 серія А від 26.12.2018 року (наймач), укладено Договір найму житла в будинках державного і комунального фонду, відповідно до якого наймодавець надає наймачу і членам його сім`ї у строкове користування житло: квартиру строком на 2 роки до 26.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 .

03.01.2019 року Департаментом надання адміністративних послуг ОМР зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона 02.10.2017 року була прийнята на посаду технолога в ДБП «УРОЖАЙ» наказом №9-к від 02.10.2017 року та 02.04.2019 року звільнена з посади за власним бажанням наказом №17-к від 02.04.2019 року.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що його права порушені відповідачем.

Відтак, згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Квартира є окремим об`єктом у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Відомостей про право власності на квартиру АДРЕСА_1 суду не представлено. Також відсутній відомості про право господарського відання саме на квартиру, як окремий об`єкт права власності.

Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ДБП «УРОЖАЙ».

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Державного багатопрофільного підприємства «УРОЖАЙ» (, м. Одеса, Французький бульвар, 10) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) про виселення та зобов`язання знятися з реєстраційного обліку залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 30.11.2020 року.

Суддя: В.Я. Бондар