Справа № 487/2815/20
Провадження № 2/487/1646/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04.12.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.,

за участю секретаря судових засідань Рафальської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2015 по 31 грудня 2018 у сумі 75806,00 гривень та судові витрати.

Посилаючись на те, що на підставі рішення Заводського районного суду від 04.07.2014 року, з відповідача повинні стягуватись аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 від доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У Центральній ДВС м. Миколаєва відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/487/1851/14. Однак, відповідач не сплачує аліменти протягом останніх років, у зв`язку з чим, загальна заборгованість за станом на 31.01.2020 року зі сплати аліментів становить 75806,00 грн. Пеня по заборгованості не нараховувалась та не стягувалась.

Позивачка направила на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить вимоги позову задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.07.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, доходу щомісячно, починаючи стягувати з 28.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення суду видано 17.07.2014 року виконавчий лист № 2/487/1851/14, на підставі якого Центральним відділом ВДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження.

15.10.2014 року Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва визначено місце проживання дитини з матір`ю.

02.02.2019 року Заводським районним судом винесено рішення про визначення місця проживання дитини з батьком.

15.01.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва та 28.04.2020 року Миколаївським апеляційним судом, винесено постанову, згідно якої припинено з 02.02.2019 року стягнення аліментів за виконавчим листом №2/487/1851/14 з ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого державним виконавцем Централого ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_5 , заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментам по справі №2/487/1851/14 станом на 31.12.2018 року складає 75806,00 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018р. у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Пленум Верховного Суду України в своїйпостанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем не у повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи суми щомісячної заборгованості та вимоги ст. 13 ЦПК України, суд вважає за можливе провести стягнення пені в межах заявлених позовних вимог, а саме: в сумі 75806,00 грн. за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 211, 265, 280-284, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 по 21.12.2018 рік у сумі 75806,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Кузьменко