АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року

м. Чернівці

справа № 720/1197/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Оленчук І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 2500 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін за час шлюбу народився син ОСОБА_4 , який перебуває на її утриманні.

Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2020 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з 24 липня 2020 року до настання його повноліття.

Допущено негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину до настання його повноліття. ОСОБА_2 не заперечував щодо стягнення з нього аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина, та стягнути з нього такі аліменти в розмірі 1500 гривень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач офіційно не працює, має мінливий незначний заробіток. ОСОБА_2 не має власного житла та проживає в будинку разом з непрацездатними батьками, які потребують матеріальної допомоги та яких він зобов`язаний утримувати.

Відповідач в суді першої інстанції визнавав позов частково, а саме погоджувався на стягнення з нього аліментів в сумі 1200 гривень.

Мінімально рекомендований розмір аліментів на утримання дитини віком до 6 років складає 929 гривень 50 копійок, що становить половину прожиткового мінімуму на таку дитину.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилалася на те, що рішення є законним та обґрунтованим.

Зазначала, що ОСОБА_2 надає послуги з допомогою сільськогосподарської техніки та отримує щомісяця 10 000 12 000 гривень, а тому може сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

За адресою місця проживання відповідача, крім нього, проживають його брат та сестра, які також мають обов`язки щодо утримання непрацездатних батьків.

Перебування на утриманні платника аліментів непрацездатних батьків не є підставою для зменшення їх розміру.

Стан батьків відповідача дозволяє їм утримувати господарство та отримувати додатковий дохід.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24 січня 2017 року, серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно довідки виконавчого комітету Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 1 червня 2020 року, №399 ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 та має на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 31 серпня 2020 року, №629 ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_2 . Разом з ним проживають батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , брат ОСОБА_7 , сестра ОСОБА_8 (а.с.19).

Батько відповідача ОСОБА_5 та мати відповідача ОСОБА_6 є пенсіонерами за віком, що підтверджується пенсійними посвідченнями № НОМЕР_2 від 8 червня 2015 року та № НОМЕР_3 від 28 серпня 2017 року (а.с.20,22).

З довідки Комунального некомерційного підприємства «Боянська амбулаторія загальної практики-сімейної медицина» від 31 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_5 хворий на цукровий діабет (а.с.21).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 2000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини.

Суд, визначаючи розмір аліментів, правильно встановив та врахував обставини визначені в статті 182 СК України.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, неправильно визначив розмір аліментів в сумі 2000 гривень.

Так, відповідачем не доведено той факт, що він матеріально утримує своїх батьків та у зв`язку з цим не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає за адресою по АДРЕСА_2 разом з непрацездатними батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також братом ОСОБА_7 , сестрою ОСОБА_8 .

Згідно частини 1 статті 202 ЦК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зокрема, відповідачем не надано доказів про те, що його батьки потребують матеріальної допомоги, а також те, що така допомога фактично ним надається. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач проживає з братом ОСОБА_7 , сестрою ОСОБА_8 , які також мають обов`язок перед батьками на їх утримання у разі такої необхідності.

Відповідач, посилаючись на те, що отримує мінливий незначний дохід, не наводить суму такого доходу та не надає докази з приводу вказаної обставини. З огляду на вказане, у суду немає можливості зробити висновок про те, що сплата аліментів в розмірі 2000 гривень, порівняно з розміром аліментів в сумі 1500 гривень, на яку погоджується відповідач, буде негативно впливати на його матеріальне положення.

Помилковим є посилання відповідача на розмір прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дитини віком до 6 років, як на підставу зміни розміру аліментів, які встановлені в рішенні суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що прожитковий мінімум, визначений законом на дітей відповідного віку не є сталим та постійно змінюється.

Норми СК України не передбачають обов`язок батьків утримувати дітей в рівних частках. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено в частині, яка оскаржується, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2020 року в частині, яка оскаржується, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 листопада 2020 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна