ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/22964/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.,

сторони справи:

заявник - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук Костянтин Петрович,

заінтересовані особи: Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця»,

Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

Акціонерне товариство «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» та Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Савицького О.А., -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Савчук К.П. звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ДТГО «Південно-Західна залізниця», АТ «Українська залізниця», АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.», яку обгрунтовував тим, що 27.12.2017 відкрито виконавчого провадження про стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» 104 400,00 швейцарських франків на арбітражний розгляд; 150 000,00 швейцарських франків юридичних витрат, та якою зобов`язано боржника сплатити борг згідно рішення суду, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а також надати декларацію про доходи та майно.

Проте, вимоги державного виконавця боржником не виконано, борг не сплачено, декларацію про майно та доходи не подано.

Вказує, що постановою КМУ № 735 від 02.09.2015 затверджено статут АТ «Українська залізниця», що свідчить про затвердження зведеного передавального акта та зведеного акта оцінки майна.

Оскільки відбулася передача майна, прав та обов`язків ДТГО «Південно-Західна залізниця» до АТ «Українська залізниця», вважав, що останнє стало правонаступником ДТГО «Південно-Західна залізниця».

З огляду на що просив суд замінити сторону боржника у виконавчому провадженні № 60940878 з примусового виконання виконавчого листа № 761/22964/17, виданого 04.04.2019 Шевченківським районним судом м.Києва, а саме ДТГО «Південно-Західна залізниця» на його правонаступника АТ «Українська залізниця».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року заяву старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Савчука К.П. задоволено; замінено сторону боржника у виконавчому провадженні № 60940878 з примусового виконання виконавчого листа № 761/22964/17, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, за яким стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» 104 400,00 швейцарських франків на арбітражний розгляд; 150 000,00 швейцарських франків юридичних витрат, а саме ДТГО «Південно-Західна залізниця» на АТ «Українська залізниця».

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ДТГО «Південно-Західна залізниця» Стоян М.М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд для встановлення факту правонаступництва належним чином не дослідив обставини правонаступництва, оскільки мав встановити, як саме відбулося таке правонаступництво: у формі злиття, приєднання, перетворення чи поділу. Не досліджено також передавальний акт, розподільчий баланс, чи перейшли зобов`язання ДТГО «Південно-Західна залізниця» у відносинах із АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» до АТ «Укрзалізниця».

Суд також не звернув належної уваги на те, що у заяві державного виконавця документально не підтверджено відсутність майнових активів боржника; неможливість виконання рішення суду; обставини правонаступництва (передавальний акт, розподільчий баланс, перехід зобов`язання у відносинах з АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.»), тобто не надано належних доказів на підтвердження відомостей, зазначених у заяві про заміну сторони виконавчого провадження.

Також вказує на те, що правонаступництво у виконавчому провадженні має місце виключно за умови завершення процесу припинення юридичної особи. Відповідно до ЗУ «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» АТ «Українська залізниця» утворюється як АТ 100% акцій якого закріплюються в державній власності на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізуються шляхом злиття. Проте, процес злиття підприємств, установ, організацій залізничного транспорту розпочався, але триває, не завершився, оскільки ДТГО «Південно-Західна залізниця» як юридична особа, не припинилося.

Передчасною вважає заяву старшого державного виконавця Савчука К.П. про заміну боржника у виконавчому провадженні з підстав існування мораторію на примусове виконання рішення, які визначені ч.1 ст. 1 ЗУ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25% до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна). Вважає, що застосування такого мораторію на примусове виконання рішення не унеможливлює виконання рішення суду і таке виконання можливе після прийняття нормативно-правових актів щодо вдосконалення механізму примусової реалізації майна.

При постановленні оскаржуваної ухвали мала місце невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, матеріалам справи. Так, суд встановив факт передачі майна, прав та обов`язків ДТГО «Південно-Західна залізниця» до АТ «Укрзалізниця», проте згідно інформаційної довідки, наданої державним виконавцем вбачається, що за ДТГО зареєстровано ряд об`єктів нерухомого майна, на яке державним виконавцем накладено арешт. Таким чином процес передачі майна не завершився, майно залишилося за ДТГО і може виступати засобом забезпечення будь-яких зобов`язань.

Державним виконавцем не підтверджено відсутність майна у боржника, натомість документально підтверджено наявність майнових активів, за рахунок яких може бути проведено стягнення (як вказано в заяві - інформаційна довідка про виявлені майнові активи боржника складає 786 сторінок).

Не погодилося з ухвалою суду і АТ «Укрзалізниця», яке через свого представника Поліщук Ю.В. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, окрім іншого, вказує, що суд не дослідив належним чином того, що звертаючись до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні державний виконавець не надав ні доказів в підтвердження того, що АТ «Укрзалізниця» стало правонаступником за заявленими позовними вимогами у цій справі і в конкретних сумах, ні доказів того, що ці боргові зобов`язання були визнані АТ «Укрзалізниця» та містяться в передавальних актах, на що безпідставно не звернув увагу суд першої інстанції та не дослідив правонаступництво в матеріальному співвідношенні.

До моменту внесення запису до Реєстру про припинення юридичної особи ДТГО «Південно-Західна залізниця» є абсолютним учасником цивільних правовідносин.

Вважає, що здійснювати заміну сторони у виконавчому провадженні має суд, який ухвалив рішення по суті позовних вимог.

Безпідставним є посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 13.08.2018 по справі 910/25268/15, оскільки вказана справа містить інші обставини, які не є подібними до справи, в якій суд здійснив заміну суд здійснив в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

У відзиві на апеляційні скарги начальник Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Нещадим І.С. просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Посилаючись на постанову ВП ВС від 16.06.2020 у справі 910/5953/17 вказує, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх державних підприємств залізничної галузі (зокрема, ДТГО «Південно-Західна залізниця») шляхом злиття яких було створено це товариство.

У відзиві на апеляційні скарги представник АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет В.Ш.» - Дрегуляс О.Е. просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги відхилити, як необґрунтовані.

Вказує, що новий боржник є дійсно універсальним правонаступником всього комплексу майна, прав та зобов`язань первісного боржника з дати державної реєстрації нового боржника - 21.10.2015.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ДТГО «Українська залізниця» Стоян М.М. підтримала доводи апеляційних скарг, просила їх задовольнити.

Представник АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет В.Ш.» та старший державний виконавець заперечували проти доводів апеляційних скарг, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений за законом належно.

Неявка його в судове засідання не уможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи та згідно ч.2 ст. 372 ПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 03.05.2018 р. відмолено АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. » в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Центру арбітражу і посередництва Торгівельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01.07.2014 р. в справі № , заінтересована особа: ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Постановою Київського апеляційного суду від 21.03.2019 р. апеляційну скаргу Стефанчука М.О. в інтересах АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 03.05.2018 р. скасовано та прийнято нову постанову, а саме:

- задоволено клопотання АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. » про надання дозволу на примусове виконання рішення Центру арбітражу і посередництва Торгівельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01.07.2014 р. в справі № , заінтересована особа: ДТГО «Південно-Західна залізниця»;

- визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України Рішення щодо юрисдикції, винесеного Центром арбітража і посередництва Торговельних палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01.07.2014 р. в справі № ;

- видано виконавчий лист про стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А .Ш . » 104 400,00 швейцарських франків витрат на арбітражний розгляд, 150 000,00 швейцарських франків юридичних витрат;

- стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» 2562,00 грн. судового збору.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.11.2019 р. касаційну скаргу ДТГО «Південно-Західна залізниця» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 21.03.2019 р. залишено без змін.

Вказана постанова Київського апеляційного суду набрала законної сили, за якою 04.04.2019 р. Шевченківським районним судом м.Києва представнику стягувача АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» було видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчука К.П. від 27.12.2019 р. відкрито виконавче провадження з метою примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Задовольняючи заяву старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Савчука К.П. суд першої інстанції виходив з того, що відбулася передача майна, прав та обов`язків ДТГО «Південно-Західна залізниця» до АТ «Українська залізниця», що в свою чергу є підставою правонаступництва у виконавчому провадженні, а тому вважав за необхідне замінити сторону боржника у виконавчому провадженні № 60940879 з примусового виконання виконавчого листа № 761/22964/17, виданого 04.04.2019 р. Шевченківським районним судом м.Києва, за яким стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» 104400,00 швейцарських франків витрат на арбітражний розгляд, 150000,00 швейцарських франків юридичних витрат, а саме ДТГО «Південно-Західна залізниця» на АТ «Українська залізниця».

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах.

Висновки щодо переходу прав всіх підприємств залізничного транспорту до АТ «Українська залізниця» викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 червня 2020 року, яка прийшла до наступних висновків.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-VI «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство. Товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Законом про особливості утворення Укрзалізниці визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном та цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої та дев`ятої статті 2 цього Закону:

- товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття;

- товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту;

- оприлюднення затвердженого КМУ переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання;

- одночасно з прийняттям рішення про утворення товариства КМУ формує комісію з утворення товариства, до складу якої входять представники КМУ, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Фонду державного майна України, центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, профспілок, що діють у галузі;

- комісія у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту товариства для подання КМУ;

- зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту;

- розмір статутного капіталу товариства визначається під час його утворення згідно зі зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Пунктом 2 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» цього Закону встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі статутом, затвердженим постановою КМУ № 735, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ «Укрзалізниця». Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику.

При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Частини друга та третя статті 107 ЦК України до внесення до них змін згідно із Законом України від 26 листопада 2015 року № 835-VIII«Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», який набрав чинності 13 грудня 2015 року, мали таку редакцію: «Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом». Тобто і для передавального акта, і для розподільчого балансу встановлювалися однакові вимоги.

Натомість у редакції, чинній з 13 грудня 2015 року, цими нормами установлено, що після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Відсутність у передавальному акті ДП «Донецька залізниця» від 05 серпня 2015 року певного майна чи зобов`язань не свідчить про те, що відповідач не став правонаступником за ними, оскільки АТ «Укрзалізниця» як єдиним правонаступником прийнято усе майно та усі зобов`язання підприємств, які припиняються шляхом злиття.

Законом про особливості утворення Укрзалізниці, постановами КМУ № 200 та № 604, а також статутом передбачено, що товариство володіє майном на двох режимах:

- на праві власності (майно передане до статутного капіталу);

- на праві повного господарського відання ( майно, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях та в зоні АТО, тобто майно, яке вибуло із фактичного володіння держави; майно, що залишається у державній власності і щодо якого встановлені певні обмеження щодо розпорядження для АТ «Укрзалізниця»).

Передача майна не у власність АТ «Укрзалізниця», а у повне господарське відання, не означає, що це майно залишилося в повному господарському віданні державних підприємств залізничної галузі, які припиняються, або те, що реорганізація не відбулась чи призупинена.

Так, стаття 10 Закону про особливості утворення Укрзалізниці має назву «Обмеження щодо розпорядження майном Товариства» і визначає, що магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об`єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю та закріплюються за Товариством на праві господарського відання. Товариство не може відчужувати, передавати в користування, оренду, лізинг, концесію, управління, заставу, безоплатне користування, вносити до статутного (складеного) капіталу суб`єктів господарювання майно, зазначене в частині першій цієї статті, та вчиняти щодо нього інші правочини, наслідком яких може бути відчуження такого майна.

За змістом пунктів 4, 5 постанови КМУ № 200 комісія з утворення АТ «Укрзалізниця» мала у чотиримісячний строк з дати затвердження її персонального складу подати Міністерству інфраструктури: зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу товариства; зведені передавальні акти майна, земельних ділянок; проект статуту товариства. Міністерство інфраструктури мало, серед іншого забезпечити проведення інвентаризації, затвердити переліки та зведені акти інвентаризації майна (зокрема Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств, зазначених у додатку 1); затвердити зведений акт оцінки, зведені перелік і передавальний акт майна; подати в установленому порядку КМУ на затвердження проект статуту товариства; вжити до 31 грудня 2015 року заходів для припинення Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств, зазначених у додатку.

Пунктами 1, 2 постанови КМУ № 604 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за АТ «Укрзалізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови. Під час проведення інвентаризації та оцінки майна мають бути сформовані окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов`язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов`язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність;сформовані окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України; після завершення тимчасової окупації та завершення проведення антитерористичної операції має бути проведена інвентаризація та оцінка майна і за результатами подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу АТ «Укрзалізниця» згідно із законодавством.

Вказані положення постанов КМУ № 200 та № 604 описують порядок обліку такого майна - за якою вартістю воно обліковується, відображається в балансі чи обліковується на позабалансових рахунках.

Законом про особливості утворення Укрзалізниці передбачено, що оприлюднення затвердженого КМУ переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання (частина сьома статті 2 цього Закону).

Також відповідно до частини восьмої статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці під час утворення товариства, формування його статутного капіталу та припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України і підприємств залізничного транспорту, у тому числі під час відступлення права вимоги, переведення боргу, проведення реорганізації, не застосовуються положення законодавства щодо:

- необхідності одержання згоди кредиторів стосовно заміни боржника у зобов`язанні (переведення боргу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

- права кредиторів вимагати у зв`язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов`язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків;

- неможливості завершення реорганізації до задоволення вимог, заявлених кредиторами.

Таким чином, законодавець встановив для кредиторів юридичних осіб, які припиняються шляхом злиття, інші гарантії захисту законних інтересів їх прав, аніж встановлені статтями 105 і 107 ЦК України. Такий підхід зумовлений унікальним статусом АТ «Укрзалізниця» для економіки України як монополіста на ринку перевезень залізничним транспортом, будь-які процеси реорганізації якого не повинні перешкоджати роботі такого підприємства, зокрема перевезенням вантажів та пасажирів. Права кредиторів можуть вважатися належним чином захищеними закріпленням в частині шостій статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці положень про правонаступництво АТ «Укрзалізниця» щодо усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції, що діяла станом на 21 жовтня 2015 року - дату реєстрації АТ «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Законом про особливості утворення Укрзалізниці, постановою КМУ № 200 передбачено наступні етапи проведення реорганізації: 1) інвентаризація майна юридичних осіб, які підлягають злиттю, та складення передавального акта, 2) затвердження статуту нової юридичної особи (АТ «Укрзалізниця»), 3) державна реєстрація АТ «Укрзалізниця»; 4) припинення державних підприємств залізничного транспорту.

Передавальний акт складено 05 серпня 2015 року, державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовуються викладеним вище і підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, оскільки відсутність в ЄДР запису про припинення ДТГО «Південно-Західна залізниця» не свідчить про те, що правонаступництво не відбулося.

Апеляційні скарги не містять обґрунтованих посилань на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, натомість наведені у апеляційних скаргах доводи зводяться до незгоди заінтересованих осіб з висновком суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а тому в силу ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи скарг висновків суду не спростовують, а тому керуючись ст. 375 ЦПК України, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 26 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: