Справа №313/655/20
Провадження № 2/313/272/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді: судді Кравцова С.О. при секретарі судового засідання Басова А.В. за участю представника позивача адвоката Паскал П.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Веселівської селищної ради Запорізької області про визнання права на земельну частку (пай) на спадщину за заповітом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.05.2020 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) на спадщину за заповітом в позові зазначив:

30.05.1997року на підставі рішення Веселівської райдержадміністрації Запорізької області від 26.03.1997 року №135 зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 07.07.1997р. за N9146 ОСОБА_2 отримав сертифікат (пай) на земельну ділянку розміром 4,84га серія ЗП 30171525 виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області, яка розташована на території Веселівської селищної Ради Веселівського району Запорізької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер і спадщину прийняла його мати ОСОБА_3 , в яку входила земельна ділянка але вона не оформила своїх спадкових прав на неї на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), яка теж невдовзі померла.

Але належним чином спадщина, сертифікат (пай) на земельну ділянку, ОСОБА_3 не була оформлена у спадщину за відсутністю коштів та її хвороби, так як вона не змогла оформити при житті, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 знаходяться у нотаріуса в спадкової справи.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину, тобто земельну ділянку, відповідно до закону прийняла її донька ОСОБА_4 , яка 21.10.09 року отримала свідоцтво про право власності на земельну частку (пай) розміром 4,84га, що знаходиться на території Веселівської селищної Ради Веселівського району Запорізької області. 11 березня 2008 року вона склала заповіт на зазначену земельну ділянку на позивача ОСОБА_1 , який був посвідчений нотаріусом.

Заповіт був посвідчений 11 березня 2008 року приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу, Запорізької області, Глоба В.І., та зареєстрований в реєстрі за N9587.

Цей факт позивач підтверджує копією заповіту від 11.03.2008року, а оригінал знаходиться у спадковій справі в нотаріальній конторі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті була заведена спадкова справа №80/2017, яка внесена в спадковий реєстр за №60657717.

17.05.2017 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом, в якій зазначила, що наданою заявою вона приймає спадщину після її смерті за заповітом згідно ст.1241 Цивільного кодексу України та що інших спадкоємців нема.

На підтвердження цього факту позивач надала копію заяви, оригінал знаходиться в спадкової справи.

Позивачу нотаріусом було роз`яснено, що відповідно до ст.1227 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також строки та порядок оформлення спадщини.

Отже, тривалий час її заява залишалася без належної уваги і лише 11 жовтня 2019 року нотаріус виніс постанову про відмову позивачеві у вчиненні нотаріальної дії на успадкування сертифіката (пай) на земельну ділянку розташованої на території колишнього КСП «Фрунзе» Веселівського району Запорізької області, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна.

Копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дії надала суду.

Але враховуючи те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2010 року, яке було видане ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 4,84 в умовних кадастрових гектар, яке не було зареєстроване в державному земельному кадастру, що вимушує її звернутися до суду із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності у три роки і це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Враховуючи те, що 30.11.2019 року цей строк звернення до суду про відновлення право на майно сплинув, то відповідно до вимог ст'267 ЦК, а також ст.127 ЦПК України такий строк може бути продовжений за наявності об`єктивних причин.

Згідно п.п. 2, 3, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, враховуючи те, що позивач починаючи з дня звернення до нотаріальної контори 17.05.2017 року займалась очікуванням відповіді на її заяву, а потім і на звернення, що підтверджували її намір прийняти спадщину, що давали позивачу підстави вірити у позитивне вирішення її питання саме в нотаріальної контори. Але час спливав, а її питання залишалося без вирішення. Остаточно позивач вже впевнилася, що питання про оформлення спадщини в нотаріальної контори не буде вирішено після отримання постанови про відмовлення їй у вчиненні нотаріальних дії 11.10.2019року. Саму постанову позивач отримала ще пізніше, у січні 2020року. Але після отримання постанови державного нотаріуса знову виникли певні труднощі для звернення до суду у зв`язку із світової пандемії (корона вірусом). Такі обставини дають позивачу підстави стверджувати про наявність суттєвих причин, які не давали ОСОБА_1 можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім позовних вимог позивач просить суд, визнати пропущений строк звернення позивача до суду із позовом про визнання за - ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,84 умовних кадастрових гектарів в землі колишнього КСП «Фрунзе» Веселівського району Запорізької області, розташованої на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - поважним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги та клопотання позивача в повному обсязі, крім судових витрат які він просить залишити за позивачем.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав письмові заперечення, але при вирішені питання про закриття підготовчого провадження, коли з`ясувалось, що позовні вимоги позивач залишає за собою змінив свою думку, не став заперечувати про задоволення позовних вимог позивача.

Суд вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, так як судом було встановлено та підтверджено відповідачем , та наданими матеріалами справи, що дійсно 30.05.1997 року на підставі рішення Веселівської райдержадміністрації Запорізької області від 26.03.1997 року №135 зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 07.07.1997р. за N9146 ОСОБА_2 отримав сертифікат (пай) на земельну ділянку розміром 4,84га серія ЗП 30171525 виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області, яка розташована на території Веселівської селищної Ради Веселівського району Запорізької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер і спадщину прийняла його мати ОСОБА_3 , в яку входила земельна ділянка але вона не оформила своїх спадкових прав на неї на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), яка теж невдовзі померла.

Але належним чином спадщина, сертифікат (пай) на земельну ділянку, ОСОБА_3 не була оформлена у спадщину за відсутністю коштів та її хвороби, так як вона не змогла оформити при житті, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину, тобто земельну ділянку, відповідно до закону прийняла її донька ОСОБА_4 , яка 21.10.09 року отримала свідоцтво про право власності на земельну частку (пай) розміром 4,84га, що знаходиться на території Веселівської селищної Ради Веселівського району Запорізької області. 11 березня 2008 року вона склала заповіт на зазначену земельну ділянку на позивача ОСОБА_1 , який був посвідчений нотаріусом.

11 березня 2008 року приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу, Запорізької області, Глоба В.І., та зареєстрований в реєстрі за №587.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті була заведена спадкова справа N980/2017, яка внесена в спадковий реєстр за №60657717.

17.05.2017 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом, в якій зазначила, що наданою заявою вона приймає спадщину після її смерті за заповітом згідно ст.1241 Цивільного кодексу України та що інших спадкоємців нема.

На підтвердження цього факту позивач надала копію заяви, оригінал знаходиться в спадкової справи.

Тривалий час її заява залишалася без належної уваги і лише 11 жовтня 2019 року нотаріус виніс постанову про відмову позивачеві у вчиненні нотаріальної дії на успадкування сертифіката (пай) на земельну ділянку розташованої на території колишнього КСП «Фрунзе» Веселівського району Запорізької області, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна.

Копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дії надала суду.

Але те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2010 року, яке було видане ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) розміром 4,84 в умовних кадастрових гектар, яке не було зареєстроване в державному земельному кадастру, вимусило позивача звернутися до суду із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб`єктами права власності на землю (земельні ділянки) є фізичні особи, юридичні та територіальні громади.

Відповідно до ст.392 ЦК України особа може подати позов, про визнання її права власності у разі втрати правовстановлюючих документів на майно.

ОСОБА_2 отримав сертифікат (пай) на земельну ділянку розміром 4,84 га. на законних підставах. Тобто держава передала йому земельну ділянку і на підтвердження цього надала йому сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серія ЗП N00171525 виданий 30.05.1997 року.

В подальшому, сертифікат на право на земельну частку (пай) передавався як спадок, після осіб, які померли, відповідно до чинного законодавства.

Суд вважає, що відповідно до закону про спадщину позивач може звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), яку вона прийняла після ОСОБА_4 в порядку заповіту.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності у три роки і це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Враховуючи те, що 30.11.2019 року цей строк звернення до суду про відновлення права позивача на майно сплинув, то відповідно до вимог ст267 ЦК, а також ст.127 ЦПК України такий строк може бути продовжений за наявності об`єктивних причин.

Згідно п.п. 2, 3, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, враховуючи те, що позивач починаючи з дня звернення до нотаріальної контори 17.05.2017 року займалась очікуванням відповіді на свою заяву, а потім і на звернення, що підтверджували її намір прийняти спадщину, та давали позивачу підстави вірити у позитивне вирішення питання саме в нотаріальній конторі. Але час спливав, а питання позивача залишалося без вирішення. Остаточно позивач вже впевнилася, що питання про оформлення спадщини в нотаріальної контори не буде вирішено після отримання постанови про відмовлення у вчиненні нотаріальних дії 11.10.2019року. Саму постанову позивач отримала ще у січні 2020року. Але після отримання постанови державного нотаріуса знову виникли певні труднощі для звернення до суду у зв`язку із світовою пандемії (корона вірусом). Такі обставини дають суду підстави стверджувати про наявність суттєвих причин, які не давали позивачу можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Суд визнає пропущений строк звернення до суду із позовом про визнання за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ЗО листопада 2016 року - поважним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст. 3,16,316, 328,1223,1233,1234 Цивільного кодексу України, ст.ст.7,12,209,229, 247,263, 279, ч.5 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати пропущений строк звернення до суду із позовом про визнання за ОСОБА_1 право на земельну частку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 поважним.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,84 умовних кадастрових гектарів в землі колишнього КСП «Фрунзе» Веселівського району Запорізької області, розташованої на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, в порядку спадкової трансмісії за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О. Кравцов