ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 647/2022/20 Головуючий у І інстанції Кириленко М.О.
Номер провадження 22-ц/819/1832/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцової О.А.,

розглянувши у місті Херсоні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області, ухваленого 01 жовтня 2020 року під головуванням судді Кириленко М.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в вимогою стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2015 року станом на 20 травня 2020 року у розмірі 31855,06 гривні, яка складається з 24368,99 гривні заборгованості за тілом кредиту, 7486,07 гривні заборгованості за простроченими відсотками, просив також відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 05 листопада 2015 року, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 20100 гривень, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодилася з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті порушення умов договору виникла заявлена до стягнення заборгованість.

Заочним рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 24368,99 гривні та судові витрати у розмірі 1597,52 гривні, у задоволенні решти вимог відмовлено у зв`язку із недоведеністю узгодження між сторонами Умов та правил надання банківських послуг з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність, необґрунтованість рішення суду та помилкове застосування правової позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 поставлено питання про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому, в решті рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування скарги зазначено, що враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 375/250/18 рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині незадоволених вимог, а тому не підлягає перегляду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами та штрафом суд першої інстанції не в повній мірі дослідив письмові докази та дійсні обставини справи, відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування лежить на сторонах судового процесу, позивачем до суду першої інстанції було додано розрахунок заборгованості станом на 20 травня 2020 року, копію анкети-заяви від 05 листопада 2015 року, виписку по картковому рахунку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, довідку про видані картки, довідку про розмір та дату встановлення кредитного ліміту, копію наказу «Про актуалізацію Умов та правил надання банківських послуг» від 29 жовтня 2015 року, відповідачка за час розгляду справи у суді заперечень проти позову не подавала, розмір заборгованості не оспорювала, факт укладання договору, отримання кредитних коштів, ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не заперечувала, тому висновок суду першої інстанції про відсутність погодження сторонами умов кредитування ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч. 6 ст. 81 ЦПК України, також дія договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, підписавши заяву між сторонами відповідно до ст. 634 ЦК України було укладено договір про надання банківських послуг, посилаючись на висновки суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи наявні витяг з Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви, затверджений наказом від 29 жовтня 2015 року «Про актуалізацію Умов та правил надання банківських послуг», у даній справі суд першої інстанції повинен був звернути увагу на ці обставини та відступити від висновків вище вказаної постанови, яка ґрунтується на можливості банку надати будь-яку редакцію Умов та правил надання банківських послуг, крім того правовідносини у цих справах не є подібними, у справі № 342/180/17-ц відповідач заперечував факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, у матеріалах справи була відсутня конкретна редакція Умов та правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач, також були відсутні письмові докази ознайомлення відповідача з умовами кредитування, натомість у даній справі відповідачка жодних заперечень проти позову не надавала, в матеріалах справи міститься конкретна редакція Умов та правил надання банківських послуг, до якої приєдналася відповідачка, висновок суду першої інстанції про можливість надання будь-якої редакції Умов та правил надання банківських послуг не відповідає дійсним обставинам справи, для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку, номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки із встановленим кредитним лімітом, відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, висновок суду про відсутність погодження умов кредитування є безпідставним та не відповідає матеріалам справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду першої інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, за його ст. 1055 кредитний договір укладається у письмовій формі, укладений кредитний договір з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або якщо він підписаний його сторонами.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті, відповідачці було видано кредитні картки № НОМЕР_1 від 04 квітня 2015 року терміном дії до березня місяця 2019 року, № НОМЕР_2 від 18 травня 2018 року терміном дії до січня місяця 2022 року, за розрахунком позивача заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 20 травня 2020 року становить вказану у позові суму з відповідними складовими.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

До позовної заяви долучено підписану відповідачкою анкету-заяву, яка не містить умов договору між сторонами щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 31 травня 2016 року № 906, які не містять підпису відповідачки щодо ознайомлення з їх змістом, за положеннями приведених ст. ст. 633, 634 ЦК України споживач послуг банку може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений, отже додані позивачем документи до справи, крім заяви-анкети, не мають необхідних ознак письмового договору між сторонами, оскільки суперечать вимогам ст. ст. 633, 634, 1055 ЦК України, на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не було надано належних та переконливих доказів стосовно вимог позову про стягнення процентів та неустойки, доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції підставно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та правильно задовольнив позов лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова