08.01.2020 ЄУН 337/5585/19
Провадження № 4-с/337/4/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі : головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря - Шаповалової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубач Ірини Миколаївни щодо повернення стягувачу виконавчого документа,

в с т а н о в и в :

18.12.2019 року в провадження Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубач І.М. від 13.12.2019 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу № 337/4859/17, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 09.12.2019 року на підставі рішення від 22.10.2019 року за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державна служба інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України про визнання недійсними патентів на промислові зразки та зобов`язати головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Зубач І.М. вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання. Відсутність вищезазначених даних не позбавляє державного виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

У судовому засіданні представник скаржника просив її задовольнити .

Державний виконавець Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Зубач І.М. в судовому засідання за скаргою заперечує, в обґрунтування заперечень зазначила, що відсутність дати народження боржника унеможливлює винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.

У відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

11.09.2019 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя у справі №337/4859/17 було ухвалено рішення, яким позов задоволено, визнано недійсним повністю патент України від 25.01.2017 року на промисловий зразок № 33749 «Комплект плит протиусадкових намогильних», зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , визнано недійсним повністю патент України від 25.01.2017 року на промисловий зразок №33750 «Комплект плит протиусадкових намогильних», зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , визнано недійсним повністю патент України від 25.01.2017 року на промисловий зразок № 33784 «Плита протиусадкова намогильна», зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 4 800 грн.

На примусове виконання вказаного рішення суду Хортицьким районним судом м.Запоріжжя було видано виконавчий лист.

11.12.2019р. ФОП ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Кравця О.О. звернувся до Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою про примусове виконання рішення суду.

13.12.2019р. ФОП ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Кравця О.О. отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язкові вимоги до виконавчого документу, зокрема, у пункті четвертому вказано, що у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає право виконавцю під час здійснення виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання. Відсутність вищезазначених даних не позбавляє державного виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від «22» серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц, постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16-ц).

Частиною 1 статті 4Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість зазначення інших даних, які ідентифікують боржника, та сприяють примусовому виконанню рішення.

Крім того, слід зазначити, що у виконавчому листі, який видано Хортицьким районним судом м. Запоріжжя зазначено місце мешкання та РНОКПП боржника, що надає можливість ідентифікувати особу боржника.

Таким чином, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними.

На підставі наведеного вище, беручи до уваги досліджені у справі докази та письмові і усні пояснення сторін, суд вважає скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.4-10, 12,13, 76-81, 83,89, 258-261,255 ч.1 447-453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубач Ірини Миколаївни від 13.12.2019 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу № 337/4859/17, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 09.12.2019 року на підставі рішення від 22.10.2019 року за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державна служба інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України про визнання недійсними патентів на промислові зразки.

Зобов`язати головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Зубач Ірину Миколаївну вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа №337/4859/17, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 09.12.2019 року на підставі рішення від 22.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 4800 грн., відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження»

Провний текст ухвали виготовлено 08.01.2020р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту .

Суддя Салтан Л.Г.