Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1101/20 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М.М.
Категорія 16 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Хоменка Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 290/1101/20 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Романівської районної державної адміністрації та Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області про захист права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Кірічука М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті спадщину прийняла її онука ОСОБА_2 , на ім`я якої 11 червня 2019 року державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Маяк» в с. Вільха Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області, розміром 4,26 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_1 вказує, що звертався до відповідачів із заявами щодо виділення ОСОБА_2 в натурі земельної частки ( паю) із зазначенням конкретних земельних діянок, які були вільними, проте отримав відмову.

Оскільки такі дії порушують права ОСОБА_2 та не відповідають вимогам законодавства, ОСОБА_1 просив зобов`язати Романівську районну державну адміністрацію та Вільшанську сільську раду виділити ОСОБА_2 у власність земельні ділянки згідно зі схемою поділу земель реформованого КСП «Маяк».

Окрім того, просив відшкодувати спричинені ОСОБА_2 збитки у розмірі 10500 грн., оскільки, набувши у власність земельні ділянки, вона мала б можливість протягом періоду 2018-2020 років отримувати орендну плату.

Ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, посилається на ту обставину, що спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного права власності ОСОБА_2 , а тому відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України даний спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до положень ст.3 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі ( на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

У ч.1 ст.9 цього Закону передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток ( паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі ( на місцевості), провадиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток ( паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток ( паїв).

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі ( на місцевості).

Згідно з пунктами «г» та «ґ» частин 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини або виділення в натурі ( на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

У статтях 125 та 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зміст позовної заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 звертався до Вільшанської сільської ради із заявами про прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо виділення ОСОБА_2 в натурі ( на місцевості) успадкованого нею земельного паю із земель КСП « Маяк» у розмірі 4,26 умовних кадастрових гектарів.

Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вправі ставити питання про виділення їй в натурі земельної частки ( паю). Право власності на земельну ділянку у неї ще не виникло. Для набуття цього права необхідно вчинити ряд передбачених законодавством дій та правовідносини, які виникають у процесі вчинення цих дій, прямо пов`язані з органом державної влади в особі органу місцевого самоврядування.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про захист інтересу ОСОБА_2 у виділенні в натурі (на місцевості) успадкованого нею земельного паю (частки), який не було реалізовано внаслідок відмови Вільшанської сільської ради виділити їй в натурі конкретно вказані земельні ділянки. Отже, між сторонами речові приватноправові відносини не виникли. Такий спір має ознаки публічно-правового спору, оскільки юридичний характер державного розсуду в цих спірних правовідносинах надає діям та рішенням суб`єкта владних повноважень ознак публічності, які регулюються публічно-правовими нормами.

З огляду на викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства, як помилково вважає позивач. За таких обставин суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у справі, роз`яснивши позивачеві право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала відповідає вимогам закону та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу судді Романівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: