Дата документу 09.07.2020 Справа № 321/1034/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/1034/19 Головуючий у 1 інстанції Кравченко Н.О.
Провадження № 22-ц/807/1830/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 року та № 010/0858/82/0110985 від 24.02.2014 року.

Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого до АT "КІБ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 014/0858/82/0132395 та № 010/0858/82/0110985.

25 квітня 2017 року між АТ "КІБ" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425, у відповідності до умов якого, АТ "КІБ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "КІБ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (Портфель заборгованості) в тому числі за кредитними договорами № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 року та № 010/0858/82/0110985 від 24.02.2014 року.

Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/0858/82/0132395 в сумі 65900,75 грн., з яких: 27062,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9901,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; 28936,74 грн. - сума заборгованості за пенею.

Крім того, відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №010/0858/82/0110985 в сумі 10123,47 грн., з яких: 10123,47 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу.

Просило суд стягнути з відповідача вказану заборгованості за кредитними договорами 014/0858/82/0132395 та № 010/0858/82/0110985 у загальній сумі 76 024,22 грн., а також судові витрати.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалене судом першої інстанції судове рішення не відповідає вимогам статті 265 ЦПК України.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суд з позовною заявою про застосування якого заявлено відповідачем у справі. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 28.04.2016 року здійснив платіж за кредитним договором № 010/0858/82/0110985 від 24.02.2014 року в сумі 350,00 грн. та 27.04.2016 року за кредитним договором № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 року в сумі 92,11 грн. за кредитом та 1707,89 грн. за відсотками. Проте, до суду позивач звернувся лише 16.07.2019 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Кредитні договори № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 та № 010/0858/82/0110985 від 24.02.2014 (а.с 5-7, 15-18).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

25 квітня 2017 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/33, за умовами якого до AT "КІБ" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 014/0858/82/0132395 та № 010/0858/82/0110985 (а.с. 23-24).

25 квітня 2017 року між AT "КІБ" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425, у відповідності до умов якого, AT "КІБ" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні AT "КІБ" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості) в тому числі за кредитними договорами №014/0858/82/0132395 та №010/0858/82/0110985 (а.с. 25-27).

Відповідно до п. 2.2. Договору відступлення права вимоги, Відступлення ТОВ "ФК "ЄАПБ" зазначених в Попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору) Прав вимоги відбувається за умови виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" п. З.2. Договору, та з моменту підписання Сторонами Реєстру(ів) Боржників, складених за формою, наведеною в Додатку №2 до Договору.

Згідно Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0858/82/0132395 в сумі 65900,75 грн., з яких: 27062,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9901,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; 28936,74 грн. - сума заборгованості за пенею.

Згідно Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №010/0858/82/0110985 в сумі 10123,47 грн., з яких: 10123,47 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. сума заборгованості за пенею.

Пунктом 2.3. Договору відступлення права вимоги визначено, що внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє AT "КІБ" у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог AT "КІБ", включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами.

Відповідно до п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, AT "КІБ" гарантує, що на дату укладення Договору Права Вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними.

За приписами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Положеннями ч.1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна „-вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що п.п. 1.1.5. п. 1.1. ст..1 розділу І Кредитного договору № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 датою повного погашення кредиту є 12.11.2020 (а.с.5).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов.

Крім того, п.п. 1.1.6. п. 1.1. ст.1 розділу I Кредитного договору № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 визначено, що строк кредиту становить 72 місяці з дати надання Кредиту.

Згідно Додатку 1 до Кредитного договору № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 графік погашення кредиту, останньою датою сплати по кредиту, якщо Позичальник сплачує без прострочення, є 12.11.2020 року (а.с. 8-10).

За приписами ч.1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що п. 10.6. ст.10 розділу ІІІ Кредитного договору № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 визначено, що між Кредитором та Позичальником було досягнуто домовленості, про те, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років (а.с.6зв).

Згідно п. 1.2. Розділу І до Кредитного договору № 010/0858/82/0110985 від 24.02.2014 строк протягом якого клієнт користується та здійснює погашення Кредиту становить 48 місяців, що починається з 24.02.2014 по 24.02.2018 (а.с.15).

Пунктом 9.3. Кредитного договору № 010/0858/82/0110985 від 24.02.2014 передбачено, що без укладання додаткової угоди до Договору, Банк має право продовжити Строк користування Кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день Строку користування Кредитом Банк не отримав листа Клієнта про відмову від продовження користування Кредитом.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 направлялися листи про відмову від продовження користування Кредитом, тобто 24.02.2018 року відбулася пролонгація дії кредитного договору на той самий строк, що зазначений у п.1.2. Кредитного договору № 010/0858/82/0110985 від 24.02.2014 року, а саме на 48 місяців (з 25.02.2018 по 25.02.2021 року).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що 25 квітня 2017 року між AT "КІБ" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425, у відповідності до умов якого, AT "КІБ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні AT "КІБ" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов.

Враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 261 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання Договору відступлення прав вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року, оскільки саме з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року у справі 6-1824цс15: «...якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам ст.6 і ч.1 ст. 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором...».

Враховуючи п п. 10.6. ст.. 10 розділу ІІІ Кредитного договору № 014/0858/82/0132395 від 12.11.2014 року та Правову позицію, висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року у справі 6-1824цс15, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за неустойкою обмежується останніми 70 (сімдесятьма) роками перед зверненням позивача до суду, а тому заява ОСОБА_1 про застосування загальних та спеціальних строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції А отже висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим та таким, що не відповідає дійсності.

За таких обставин, апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у цій справі слід задовольнити, рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4023 грн. (розрахунок: 1921,00 грн. судовий збір за подачу позову + 2102 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 014/0858/82/0132395 в сумі 65900 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот) гривень 75 копійок., з яких: 27062,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9901,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; 28936,74 грн. - сума заборгованості за пенею., та за кредитним договором №010/0858/82/0110985 в сумі 10123,47 грн., з яких: 10123 (десять тисяч сто двадцять три) гривні 47 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витарти зі сплати судового збору у розмірі 4 023 (чотири тисячі двадцять три) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: