Провадження № 2/752/2295/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.01.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в:

в липні 2019 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Грибовода В.В. звернулась до суду із позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що 04.03.2019 оку приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчі написи № 5020, 5021, 5022, якими запропоновано стягнути із позивача на користь відповідача заборгованість. 10.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача. Позивач зазначає, що вказані виконавчі написи повинні бути визнані судом такими, що не підлягають виконанню, оскільки, зокрема, приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, а банком не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, строк за яким видані ці виконавчі написи суттєво перевищує строк позовної давності, та сума кредитної заборгованості утворилась поза межами строку позовної давності. З огляду на викладене, та зважаючи на те, що заборгованість не є безспірною, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи № 5020, № 5021, № 5022, вчинені 04.03.2019 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Н.С., відповідно до яких запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не "явився. Просив слухати справу за його відсдності та просив позов задовольнити .

Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Судом про дату судового розгляду повідомлений належним чином. Направили на адресу суду відзв, яким просили відмовити в задоволенні позову . Одночасно зазначив, що банком було надано нотаріусу всі передбачені законом документи, зокрема, і ті які підтверджують безспірність заборгованості.

Треті особи в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд спрви повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.03.2019 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено:

- виконавчий напис № 5020, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 22.02.2017 р. по 10.12.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 500996821 від 27.10.2016 р. в розмірі 39240,85 грн.;

- виконавчий напис № 5021, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 23.02.2017 р. по 10.12.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 490961162 від 01.11.2016 р. в розмірі 17693,34 грн.;

- виконавчий напис № 5022, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 23.02.2017 р. по 10.12.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 490961165 від 01.11.2016 р. в розмірі 5209,06 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. було відкрито виконавчі провадження № 58899426, № 58899564, № 58899506 щодо виконання зазначених виконавчих написів.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 р. №6-887цс17.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Так, з наданих приватним нотаріусом документів та матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчих написів банком нотаріусу було надано: заяву про вчинення виконавчого напису, оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення.

Серед наданих приватному нотаріусу документів, доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником, - були відсутні.

Слід звернути увагу на те, що заключна вимога боржницею про усунення порушень та сплати заборгованості, не отримано, та доказів зворотному стороною відповідача суду надано не було.

Таким чином, не отримання позивачем вимог про усунення порушень за кредитними договорами об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірних виконавчих написів або висловити свою незгоду з письмовими вимогами про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Також, в обґрунтування позову, позивач вказує, зокрема, і на те, що банк не надав нотаріусу достатніх документів, які б свідчили про безспірність заборгованості, а із поданої виписки за підписом представника банку неможливо встановити, що розмір заборгованості та процентів є безспірним, та боржник обізнаний про його розмір.

Суд приймає до уваги наведені твердження сторони позивача, оскільки, в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знала, однак, проігнорувала вимогу про її погашення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитними договорами, отримання позивачем вимог банку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Разом з тим, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки, стороною позивача не надано належних та достатніх доказів на підтвердження їх розміру та фактичного понесення цих витрат позивачем, а тому ці вимоги є недоведеними.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5020, вчинений 04.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 22.02.2017 р. по 10.12.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 500996821 від 27.10.2016 р. в розмірі 39240,85 грн.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5021, вчинений 04.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 23.02.2017 р. по 10.12.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 490961162 від 01.11.2016 р. в розмірі 17693,34 грн.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5022, вчинений 04.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 23.02.2017 р. по 10.12.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 490961165 від 01.11.2016 р. в розмірі 5209,06 грн.

Стягнути із Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), - на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), - судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

У стягненні витрат на правову допомогу, - відмовити за недоведеністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Чередніченко Н.П.