Номер провадження 2/495/1955/2020
УХВАЛА

про визнання необґрунтованою заяви про відвід судді

15 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Савицького С.І.

при секретарі Гасанзаде М.Р.,

розглянувши заявуОСОБА_1 про відвід судді Савицького С.І. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставного набутого майна-грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицького С.І. перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставного набутого майна-грошових коштів.

14 липня 2020 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді Савицького С.І. мотивуючи її тим, що суддя Савицький С.І. станом на 08.07.2020 року не надіслав до єдиного державного реєстру судових рішень ухвали про прийняття або відмову у прийнятті до провадження даної цивільної справи, яка була передана йому до провадження 22.06.2020 року. Також ОСОБА_1 зазначає про те, що ухвалою суду від 22.04.2020 року суддя Савицький С.І. заявив самовідвід у справі № 495/10973/19 за позовом МКП «Мрія-2» до ОСОБА_1 , КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» про визнання протиправним та скасування рішення та записів про реєстрацію права власності.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Ознайомившись з доводами заяви про відвід, суддя приходить до висновку, що обставини, зазначені у заяві ОСОБА_1 , у розумінні положень статті 36 ЦПК України, не є достатніми та самостійними для відводу судді.

Відповідно до ч. 3 ст.39 ЦПК України, відвід має бути вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Савицького С.І. при вирішенні даної цивільної справи.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

У рішенні ЄСПЛ «Skrlj v. Croatia» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 908/137/18 зроблено висновок, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46). Згідно з об`єктивним критерієм Велика палата Верховного Суду зазначила, що необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи. Проте, заява судді-доповідача у даній справі про відвід від розгляду справи була задоволена Великою палатою Верховного Суду, з тих підстав, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 року у справі № 157/2932/17 дійшов до висновку про необхідність судді заявити самовідвід, оскільки зазначена обставина, виходячи з положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, викликала сумнів у його неупередженості.

Отже, з урахуванням позиції Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо об`єктивності та оцінки неупередженості судді, вважаю за необхідне визнати невмотивованим відвід ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицького С.І. від розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставного набутого майна-грошових коштів визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицького С.І. від розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставного набутого майна-грошових коштів передати до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для визначення в порядку ч. 1 статті 33 ЦПК України складу суду який розгляне заяву ОСОБА_1 про відвід судді Савицького С.І.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя