ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 615/1571/19

провадження № 22-ц/818/4706/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Бурлака І.В., Яцина В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Валківського районного суду Харківської області від 24 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Токмакової А.П., -

встановив:

У листопаді 20190 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017 року на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів в розмірі половини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; скасувати виконавчий лист № 6441393/17. виданий 07.06.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова.

В обґрунтування позову зазначила, що з 14.06.2016 року по 18.05.2017 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина, починаючи з 06.03.2017 і до його повноліття. 07.06.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №644/1393/17. 06.11.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також, зазначила, що протягом всього періоду з моменту винесення судом рішення про сплату аліментів, відповідач синові не допомагав, аліменти сплачував періодично. Під час проходження профілактичного огляду у дитини виявлена мінімальна мозкова дизфункція, синдром дефіциту уваги і затримки розвитку, синдром лікворної гіндотензії, у зв`язку з чим призначено заняття в реабілітаційному центрі з логопедом, психологом та корекційним педагогом. Крім того виявлено плоско-вальгусну деформацію стоп та призначено ортопедичне взуття. Також дитина знаходиться під наглядом лікаря-невролога та має діагноз: гіпертензіонно-гідроцефальний синдром. Синдром тонусних порушень. Кожні пів року дитина повинна проходити повторні обстеження. Виконуючи рекомендації лікарів, позивач витрачає близько 2500 грн. на місяць, що значно перевищує встановлену суму для сплати аліментів.

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 24 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/1393/17, стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду 22.11.2019 року до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначила, що з моменту ухвалення рішення суду щодо сплати аліментів, відповідач належним чином рішення суду не виконує, сину не допомагає, аліменти сплачує періодично. Також зазначила, що дитина спостерігається у лікаря-невролога, сімейного лікаря. На даний час дитина постійно потребує догляду та профілактичного лікування, призначено заняття в реабілітаційному центрі. Окрім того, виявлено деформацію стоп та призначено ортопедичне взуття. При виконанні рекомендацій лікарів витрачається в місяць близько 2500 грн, що значно перевищує суму аліментів призначену за рішенням суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірвано (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видано повторно 23.08.2017 року відділом ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові ГТУЮ в Харківській області, актовий запис № 1882 (а.с.11).

Згідно довідки про склад сім`ї № 983 від 28.10.2019 року, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина, починаючи з 06.03.2017 і до його повноліття (а.с. 50).

07.06.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 644/1393/17 (а.с. 10).

06.11.2017 року старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження № 55073662 з виконання ВК № 644/1393/17 виданий 07.06.2017 (а.с. 19).

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (надалі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Згідно довідки ЛКК №305 від 13.03.2020 року, вбачається , що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається у лікаря-невролога, сімейного лікаря з приводу мінімальної мозкової дисфункції, синдрому лікворної гіндотензії, синдрому гіперзбудженості, затримки мовного розвитку, когнітивні порушення. Вторинної кардіопатії (АХ). Аденоїди 1-го ступеня. За станом здоров`я на даний час потребує лікування (а.с. 66).

Згідно довідки №194 від 18.10.2019 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Валківській РФ ХОЦЗ, як особа, яка шукає роботу (а.с. 9).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначені докази в сукупності дають підстави для висновку про збільшення розміру аліментів, а також погоджується із визначеним рішенням суду розміром стягнутих аліментів, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин передбачених ч.1 ст. 182 СК України щодо визначеного нею розміру аліментів у розмірі Ѕ частини всіх доходів ОСОБА_2 .

Крім того, у разі наявності потреби та за умови надання відповідних доказів позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних її хворобою чи розвитком здібностей в порядку статті 185 СК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що були правильно оцінені судом першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або про порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні. Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Валківського районного суду Харківської області від 24 березня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина