ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 684/175/20
Провадження № 22-ц/4820/1845/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю апелянта, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області в складі судді Галиш І.Б. від 17 вересня 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказував, що займається підприємницькою діяльністю та у жовтні 2017 року здав у оренду подружжю ОСОБА_4 контейнер на Хмельницькому речовому ринку для здійснення ними торгівлі одягом, який вони придбавали у нього ж по оптових цінах, а реалізовували по роздрібних, так вони співпрацювали декілька років. У 2017 році почалися затримки із поверненням коштів за товар. У квітні 2017 року провели звірку товару, за результатами якої виявилося, що вони не повернули йому 8025 доларів США. Подружжя ОСОБА_4 визнало, що кошти вони використали на сімейні потреби, тому запропонували написати розписку про наявність у них боргу, їхні відносини трансформувалися у боргові зобов`язання подружжя перед позивачем, тобто, відбулася новація боргу. Під час написання боргової розписки ОСОБА_2 були присутні позивач, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_2 зобов`язався повернути кошти до 26.06.2017 року. Відповідачі борг не повернули, від зустрічей ухиляються.

Тому позивач просив стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є подружжям, борг в сумі 8025 доларів США (що еквівалентно 209364,22 грн.), а також на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних за період прострочення виконання зобов`язання з 26.04.2017 року по 26.04.2020 року в сумі 723,57 доларів США (що еквівалентно 18877,22 грн.) та понесені судові витрати.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу та стягнення відсотків за користування коштами, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. На його думку, судом не враховано, що ОСОБА_2 розписку про наявність боргу написав добровільно, власноручно, подружжя зобов`язалося повернути кошти до 26.06.2017 року. В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 підтвердили, що у подружжя ОСОБА_4 перед ним утворився борг у зв`язку із неповерненням коштів за проданий товар. Зазначає, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. На його думку, суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи, не врахував покази свідків.

У відзиві ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що у неї немає боргових зобов`язань перед ОСОБА_8 , а наведені доводи не відповідають дійсності та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 26 квітня 2017 року ОСОБА_2 написав розписку, згідно з якою зобов`язується віддати борг в сумі 8025 доларів США ОСОБА_1 (два місяці) до 26.06.2017 року, борг виник у зв`язку з тим, що його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи у ФОП ОСОБА_1 взяла товар та не повернула, товар був взятий на суму 8025 доларів США, борги дружини зобов`язався повернути до 26.06.2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що кошти у позику за цією розпискою не передавалися, водночас вказана розписка не свідчить про те, що між сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) існували якість первинні договірні зобов`язання і була домовленість про новацію, тому відсутні передбачені законом умови для застосування новації зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тим ж сторонами (новація).

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала існування у неї боргу перед позивачем, а отже, вказана обставина підлягала доказуванню позивачем відповідно до норм ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно констатував недоведеність того факту, що ОСОБА_3 заборгувала ОСОБА_1 8025 доларів США.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності між ним та ОСОБА_3 (чи обома відповідачами) певних правовідносин (трудових чи правовідносин, що витікають з договору купівлі-продажу з відстрочкою платежу тощо), а також не надав жодних доказів на підтвердження боргових зобов`язань останньої перед ним в сумі 8025 доларів США.

Суд також правильно встановив, що надана розписка складена не ОСОБА_3 , а отже, не є належним доказом існування боргу у неї перед позивачем.

В свою чергу в матеріалах справи відсутні докази існування певних правовідносин між позивачем та ОСОБА_2 та наявність у останнього боргових зобов`язань перед позивачем.

За змістом ст.ст. 1053, 604, 1047 ЦК України новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється.

За недоведеності існування первісного зобов`язання відповідачів перед позивачем суд правильно констатував відсутність підстав для висновку про домовленість щодо новації боргу між сторонами.

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги, що у відповідачів як подружжя утворився борг перед позивачем, який підлягає стягненню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко