Провадження № 22-ц/812/1947/20
У Х В А Л А

01 грудня 2020 року м. Миколаїв Справа № 489/1275/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М.. Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Гроднова А.М.,

третьої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвої Наталі Петрівни, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвої Н.П., в якому просив визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його двоюрідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовував тим, що після смерті брата до складу спадщини увійшло право власності на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала брату та право на частку цієї квартиру, яку померлий прийняв після смерті своєї дружини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В сім`ї ОСОБА_4 дітей не було, а тому він зі своєю дружиною часто приходили в гості до нього та запрошували з сім`єю до себе. Проте згодом спадкодавець почав зловживати спиртними напоями та заборгував значну суму грошей співвласнику вказаної квартири ОСОБА_2 , яка була стягнута з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 травня 2015 року. З пояснень останнього йому відомо, що за боргові зобов`язання спадкодавця, саме до ОСОБА_2 у порядку спадкування перейде частка квартири, що належить померлому брату. Лише через чотири роки після смерті ОСОБА_4 , у вересні 2019 року до нього звернувся ОСОБА_2 та повідомив, що він не зміг оформити право на спадщину. У зв`язку з такими обставинами він одразу звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвої Н.П. з метою оформлення спадщини, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним було пропущено шестимісячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини.

За такого, ОСОБА_1 вважає, що строк на прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема, що спадщина належить співвласнику квартири ОСОБА_2 , який не є реальним спадкоємцем цієї частки квартири, але перед яким спадкодавець мав грошові борги не є поважними.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що за життя його померлого брата, між ними існували близькі родинні зв`язки. Хоча разом вони не проживали, але мешкали неподалік один від одного та часто спілкувалися. За життя спадкодавець заборгував значну суму грошей іншому співвласнику квартири - ОСОБА_2 , яка була стягнута з нього на користь ОСОБА_2 судовим рішенням. Саме за цих обставин, він вважав, що спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , належить ОСОБА_2 , який не є реальним спадкоємцем цієї частки квартири.

Лише у вересні 2019 року з повідомлення ОСОБА_2 він дізнався, що останній не зміг оформити права на спадщину та спадкоємцем є він. Тому ОСОБА_1 відразу ж звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, але отримав відмову.

Скаржник також вказував, що судом було надано невірну оцінку фактичним обставинам, які стали причиною пропуску шестимісячного строку для подання ним заяви нотаріусу, та помилково застосовано Постанову Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17, оскільки всі перелічені у вказаній постанові Верховного Суду обставини не стосуються його. За думкою ОСОБА_1 , перелік поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є вичерпним. Суд помилково вважав, що у нього як у спадкоємця померлого двоюрідного брата перешкод для подання заяви не було, що він свідомо не скористався своїм правом на прийняття спадщини.

05 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та справа призначена до розгляду на 01 грудня 2020 року.

26 листопада 2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_3 про витребування письмових доказів у справі.

В підготовчій частині судового засідання 01 грудня 2020 року позивач та його представник підтримали зазначене клопотання та просили витребувати від Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) копії актових записів про народження ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 (після шлюбу ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому зазначали, що зазначене клопотання безпідставно не було розглянуто судом першої інстанції, а в матеріалах справи містяться докази про неможливість витребування таких доказів позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подавати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подавати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч.ч. 2 та 3 ст. 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадків, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Як встановлено з матеріалів справи при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 як додаток до позову додавав письмове клопотання про витребування цих доказів.

За приписами ст.ст. 197-198 ЦПК України саме в підготовчому засіданні суд першої інстанції вирішує питання щодо надання сторонами доказів, заяви та підтримані клопотання про витребування доказів.

Проте в підготовче судове засідання ні позивач, ні його представник не з`явилися, надіславши до суду письмову заяву з проханням проводити підготовче засідання без їх участі та заявивши тільки клопотання про допит свідків, про яких вони зазначили. Будь-яких заяв про підтримання наданого до позову письмового клопотання про витребування зазначених доказів ні позивач, ні його представник не повідомляли, а також не заявляли з цього приводу інших клопотань.

Більш того матеріали справи не містять будь-яких документів, що підтверджували б існування перешкод позивачу щодо витребування з органів державної реєстрації актів цивільного стану зазначених актових записів про народження на підтвердження родинних зв`язків.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції та в апеляційному суді відповідач Миколаївська міська рада не заперечувала тих обставин, що позивач є двоюрідним братом спадкодавця.

Відповідно до приписів ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі проміж інших питань має бути зазначено нові обставини, які підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, а також клопотання особи, яка подала скаргу.

Між тим, апеляційна скарга позивача не містить обґрунтування поважності причин неподання перелічених письмових доказів до суду першої інстанції, а також клопотань особи, яка подала скаргу, щодо їх витребування.

За приписами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як встановлено матеріалами справи не підтверджуються обставини, на які посилається позивач в заявленому клопотанні.

З огляду на вказані норми процесуального права, думку третьої особи, зазначенні представником позивача причини неможливості витребування доказів, колегія суддів вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки представником позивача порушено процесуальний порядок звернення до суду з таким клопотанням та не підтверджена неможливість їх витребування та подання до суду першої інстанції або апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 84, 259, 260 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвої Наталі Петрівни, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2020 року.