Справа № 296/2784/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"22" квітня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у квартирі, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі -позивач) у березні 2018 року звернулася з вказаним позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в обгрунтування якого зазначила, що вона є власником на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом 1/2 частини квартири та на підставі договору дарування 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач є власником 1/4 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а оскільки спірна квартира однокімнатна, загальна площа якої 34,49 кв.м., частка відповідача є незначною та не може бути виділена в натурі. Відповідач займає спірну квартиру та чинить перешкоди у користуванні квартирою, проте має власне житло частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому позивач власного житла не має, вимушена разом із сім`єю винаймати житло, тому просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на частку у спірній квартирі з компенсацією вартості даної частки, що була внесена та зберігається на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Житомирській області, та визнати за нею, позивачкою, право власності на цю квартиру.

Ухвалою суду від 10.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 11.10.2018 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 12.12.2018 ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 11.10.2018 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 11.09.2019 зобов`язано позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок ТУ ДСА в Житомирській області грошові кошти у розмірі 48 525 грн. для забезпечення компенсації вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 142).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки), що міститься в матеріалах справи (а.с. 135-138, 139-141), а також оголошення на сайті суду (а.с. 130).

На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. 12.09.2017, 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить позивачеві ОСОБА_1 . Разом з тим зазначено, що Свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку (1/2 частка від 1/2 частки) видано гр. ОСОБА_3 (а.с. 6).

12.09.2017 ОСОБА_3 подарував належну йому ? частку спірної квартири позивачеві (а.с. 7).

Таким чином, позивач є власником 3/4 часток спірної квартири, а решта квартири (1/4 частки) належить відповідачці.

Згідно Висновку оцінювача про вартість майна від 23.03.2018, величина вартості 1/4 ідеальних частин однокімнатної квартири загальною площею 34,49 кв.м., в тому числі житловою 18 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , становить 48 525,00 грн. (а.с. 14-16).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.

Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області кошти у сумі 48525,00 гривень, відповідно до попередньо проведеної оцінки вартості майна (а.с. 127).

Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача на 1/4 частки у майні, що належить їй на праві спільної часткової власності, зі стягненням на її користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частка у майні не може бути виділені в натурі, квартира є неподільною.

Враховуючи, що у приватній власності відповідача перебуває житловий будинок (частка власності 143/800) загальною площею 73,3 кв.м. та житловою площею 35,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8-9), то таке припинення права власності на частину спірної квартири не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки на її користь буде стягнута відповідна грошова компенсація.

Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у спільній квартирі є незначною, однокімнатна квартира є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на її частку не вбачається, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 274, 279, 280-282 354 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 356, 358, 382, 383, 386 ЦК України; ст. 155 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у квартирі, визнання права власності задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , з компенсацією вартості даної частки в розмірі 48 525,00 гривень, що була внесена ОСОБА_1 та зберігається на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Житомирській області, відповідно до квитанції № 0.0..2 від 10 жовтня 2019 року.

Визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1409 грн. 60 коп. понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ; проживає: АДРЕСА_4 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер не встановлено, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Cуддя О. П. Сингаївський