Справа № 286/119/17
У Х В А Л А

08.12.2020 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Вачко В.І.,

з секретарем судового засідання Деменчуком О.Г.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на (дії) бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року адвокат Кругленко Микола Сергійович, що діє в інтересах ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданому Овруцьким районним судом Житомирської області у справі № 286/119/17, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів, звернувся до суду із скаргою, в якій просить:

1. визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гапонової Ірини Євгенівни, яка полягає у невжитті нею заходів щодо зняття арешту з усього рухомого і нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у нього заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ;

2. визнати протиправними дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктора Степановича, які полягають у накладенні та державній реєстрації арешту і заборони відчуження на усе рухоме майно боржника ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна від 29.05.2020 року у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ;

3. визнати протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бучацького Юрія Олександровича, яка полягає у невжитті ним заходів щодо зняття арешту з усього рухомого і нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у нього заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ;

4. зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бучацького Юрія Олександровича зняти арешт з усього рухомого і нерухомого майна боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладені у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Скарга мотивована тим, що у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання його дитини і він систематично та належним чином виконує поточні зобов`язання зі сплати аліментів. Проте, незважаючи на неодноразові звернення боржника, обтяження у вигляді арешту рухомого і нерухомого майна органом ДВС не знято.

В судове засідання, будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду скарги, боржник, стягувач, державні виконавці або інші посадові особи органу ДВС не прибули. Стягувач про причини неявки не повідомив, клопотань не заявляв.

Від боржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Від представника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за довіреністю державного виконавця Кушніренка Д.А. надійшов відзив на скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якому він просить у задоволенні скарги відмовити з мотивів того, що виконання рішення не забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно, і від боржника та стягувача не надходило повідомлень про виконання рішення суду.

Однак, оскільки до відзиву не додано доказів надіслання його копії іншим учасникам справи, відтак, викладенні у ньому заперечення не можуть бути враховані судом при розгляді скарги.

У відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши доводи боржника, викладені у скарзі, дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 13.06.2018 року задоволено позов ОСОБА_2 (стягувач) до ОСОБА_1 (боржник) про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, а саме, визначено місце проживання дитини з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з 16.01.2017 року і до повноліття дитини.

25.06.2018 року Овруцьким районним судом Житомирської області видано виконавчий лист № 286/119/17 з примусового виконання вищезазначеного судового рішення про стягнення аліментів.

06.08.2018 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Гапоновою І.Є. відкрито виконавче провадження № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17 від 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3

09.08.2018 року державним виконавцем Гапоновою І.Є. винесено постанову про арешт майна боржника, якою з метою виконання рішення суду, накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1

09.08.2018 року, на підставі вищезазначеної постанови про арешт майна боржника, державним виконавцем Гапоновою І Є. прийнято рішення про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна боржника за індексним номером 42455754, про що до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис 27409102 про арешт усього належного боржникові нерухомого майна. Зазначені відомості підтверджуються рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42455754 від 09.08.2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за індексним номером 133728163 від 09.08.2018 року.

Одночасно з накладенням арешту на нерухоме майно боржника, 09.08.2018 року державним виконавцем на підставі вищезазначеної постанови про арешт майна боржника від 09.08.2018 року було накладено арешт на все рухоме майно боржника із встановленням заборони його відчуження, що підтверджується витягом № 56557002 від 09.08.2018 року про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В той самий день, 09.08.2018 року державним виконавцем Гапоновою І.Є. винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників.

Також, 09.08.2018 року державним виконавцем Гапоновою І.Є. обчислено розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів за період з січня 2017 року по липень 2018 року у сукупному розмірі 38000 гривень.

31.08.2018 року боржником ОСОБА_1 сплачено заборгованість по аліментах у повному обсязі в розмірі 40206,01 гривень, про що зазначено в призначенні платежу в квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 31.08.2018 року.

В подальшому, боржник ОСОБА_1 належним чином виконував свої зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина, щомісяця сплачуючи на рахунок стягувана ОСОБА_2 по 2000 гривень. Кошти вносилися боржником на рахунок стягувана через касу банку та шляхом поповнення її карткового рахунку, зазначеного у довідці АТ КБ «ПриватБанк» від 02.07.2018 року (до грудня 2019 року), а з січня 2020 року - за реквізитами, зазначеними в довідці АТ КБ «ПриватБанк» від 10.12.2019 року. Зазначені обставини підтверджуються довідками за реквізитами АТ КБ «ПриватБанк» від 02.07.2018 року та від 10.12.2019 року, довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2020 року, квитанціями та платіжними дорученнями.

На момент звернення боржника до суду із скаргою в жовтні 2020 року у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2020 року.

Відсутність у боржника заборгованості по аліментах підтверджується також заявою стягувана ОСОБА_2 від 21.08.2020 року про зняття обмежень з боржника, в якій стягувач прямо зазначила про те, що боржник ОСОБА_1 погасив борг та виплачує аліменти щомісячно без затримок.

29.05.2020 року реєстратором - старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис № 27819933 про накладення арешту на усе рухоме майно боржника із встановленням заборони його відчуження. Підставою для накладення арешту на усе рухоме майно боржника зазначено постанову про арешт майна від 29.05.2020 року у виконавчому провадженні № 56780935, яка, як стверджує боржник, в матеріалах виконавчого провадження відсутня, що органом ДВС не спростовано.

31.08.2020 року боржник ОСОБА_1 звернувся до начальника Голосіївського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна у зв`язку із відсутністю заборгованості по аліментах.

14.09.2020 року начальник Голосіївського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацький Ю.О. листом № б/н повідомив боржника, що на примусовому виконанні у Голосіївському РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) дійсно перебуває виконавчий лист № 286/119/17 від 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , але станом на 14.09.2020 року відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника у зв`язку з тим, що виконання рішення суду не забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

При цьому доказів того, що зазначений лист № б/н надсилався боржнику поштовим зв`язком чи був вручений в будь-який інший спосіб, матеріали справи не містять.

Внаслідок протиправних дій посадових осіб органу державної виконавчої служби, які полягають у незнятті ними арешту з майна боржника, останній обмежений у користуванні та розпорядженні належним йому рухомим та нерухомим майном, зокрема автомобілем марки Volkswagen, модель Caddy, 2009 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , та 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 .

Як стверджує, боржник, він дізнався про порушення своїх прав 29.09.2020 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 56780935 у Голосіївському PB ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується відповідною розпискою про ознайомлення від 29.09.2020 року.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів примусового виконання рішень (ст.ст. 1.6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Згідно з ст.2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець діє виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, виходячи із змісту ст.19 Конституції України, на суб`єктів владних повноважень (в т.ч. органи державної виконавчої служби, їх посадових осіб) поширюється спосіб правового регулювання спеціально-дозвільного типу «дозволено тільки те, що передбачено законом».

Принцип юридичної визначеності вимагає, щоб у разі прийняття спеціального закону з певного питання, цей закон не ставився під сумнів (зокрема, шляхом його невиконання), а особи, яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що цей закон буде застосовуватися.

Сплативши в повному обсязі заборгованість по аліментах, боржник мав обґрунтоване право очікувати від державного виконавця вжиття ним заходів щодо скасування раніше застосованих до боржника обмежень у праві користування та розпорядження майном.

Так, зокрема, боржником у виконавчому провадженні, у якому накладено арешт на усе рухоме і нерухоме майно, яке належить боржнику, є ОСОБА_1 .

Боржник ОСОБА_1 є власником рухомого і нерухомого майна, на яке накладено арешт, а саме автомобіля марки Volkswagen, модель Caddy, 2009 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , та 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В ч.2 ст.321 ЦК України зазначено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави дійти висновку, що боржник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, однак позбавлений такої можливості через наявність зареєстрованих обтяжень на належне, йому рухоме та нерухоме майно.

Також, як видно із матеріалів виконавчого провадження, станом на жовтень 2020 року, тобто на момент звернення до суду із скаргою, у боржника ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, проте обтяження у вигляді арешту рухомого і нерухомого майна продовжують існувати.

Як вбачається з довідки AT КБ «ПриватБанк» від 06.10.2020 року квитанцій та платіжних доручень, боржник систематично та належним чином, у відповідності із змістом виконавчого документа, виконує свої зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання сина. Відсутність у боржника заборгованості по аліментах та систематичність їх сплати підтверджено також стягувачем у заяві про зняття обмежень від 21.08.2020 року.

У зв`язку з погашенням у серпні 2018 року заборгованості по аліментах, боржника було виключено з Єдиного реєстру боржників. Проте в межах виконавчого провадження арешту з майна боржника не знято.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається на усе майно боржника або на окремі речі у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження на підставі відповідної постанови виконавця про арешт майна боржника (ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що арешт майна боржника є тимчасовим позбавленням власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється уповноваженою особою у спосіб, визначений законом. Одночасно з цим, накладення арешту є винятковим заходом обмеження права власності особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини визначено в ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Так, зокрема, підставою для зняття виконавцем арешту з майна боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Боржник ОСОБА_1 звертався до органу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, але йому було відмовлено у знятті арешту, з посиланням на ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та на те, що виконання рішення суду не забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

За наведених вище обставин, у зв`язку з відсутністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів, у даному виконавчому провадженні відпала обґрунтована потреба для продовження арешту усього рухомого і нерухомого майна боржника. При цьому, добровільне погашення заборгованості та періодична сплата аліментів, за своєю природою повністю підпадає під дію п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», і є підставою для зняття арешту.

Покликання начальника Голосіївського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Ю.О. у листі № б/н від 14.09.2020 року на відсутність підстав для зняття арешту є непереконливими, оскільки вони не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності, а подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів стягувана і цілям, на досягнення яких спрямований арешт майна боржника.

Оскільки арешт на майно боржника накладався для забезпечення стягнення заборгованості зі сплати аліментів, яка була погашена боржником одноразовим платежем 31.08.2018 року відразу після відкриття виконавчого провадження 06.08.2018 року, то за таких обставин, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання у вигляді арешту майна боржника, втратили свою актуальність та є такими, що порушують право власності боржника на вільне розпорядження своїм майном.

Тобто, з 31.08.2018 року припинили існувати ті умови, які були підставою для накладення арешту. Подальше існування арешту порушує право скаржника, як власника майна, а тому такий арешт має бути скасований. За вказаних вище обставин, відсутні підстави вважати, що боржником буде допущено прострочення виконання рішення у майбутньому, а тому, державний виконавець мав усі законні підстави для скасування арешту майна боржника.

Оскільки на момент реєстрації обтяження рухомого майна, яка була проведена 29.05.2020 року реєстратором - старшим державним виконавцем Проц В.С., у боржника була відсутня заборгованість по аліментах на утримання сина, така реєстрація є протиправною. За вказаних обставин повторна реєстрація обтяження рухомого майна відбулася за відсутності правових підстав для накладення арешту на майно боржника.

Відтак, оскільки державними виконавцями допущено неправомірні дії/бездіяльність, що призвели до порушення прав боржника, суд доходить висновку про обґрунтованість доводів скарги та її задоволення в повному обсязі.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.19, 41, 55 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 2, 5, 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст.56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.260, 261, 353, 447-451, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гапонової Ірини Євгенівни, яка полягає у невжитті нею заходів щодо зняття арешту з усього рухомого і нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у нього заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Проц Віктора Степановича, які полягають у накладенні та державній реєстрації арешту і заборони відчуження на усе рухоме майно боржника ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна від 29.05.2020 року у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Визнати протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бучацького Юрія Олександровича, яка полягає у невжитті ним заходів щодо зняття арешту з усього рухомого і нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у нього заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бучацького Юрія Олександровича зняти арешт з усього рухомого і нерухомого майна боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладені у виконавчому провадженні № 56780935 з примусового виконання виконавчого листа № 286/119/17, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області 25.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Ухвала, постановлена судом в судовому засіданні, набирає законної сили негайно після її проголошення у разі явки в судове засідання учасників справи, у разі неявки всіх учасників справи ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими,що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст ухвали складено і підписано 08.12.2020 року.

Суддя В. І. Вачко