У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року смт Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі судді Грузман Т.В., секретаря судового засідання Степаненко Л.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на Ѕ частину двох земельних ділянок та припинення на них права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, про припинення права власності на 1/2 частину спільного майна одного з подружжя та про поділ майна спільної сумісної та спільної часткової власності: житлового будинку та земельних ділянок кадастровий номер :30:007:0032 та кадастровий номер :30:007:0033.

Ухвалою суду від 18.05.2020 року частину позовних вимог залишено без розгляду. Остаточні позовні вимоги сформульовано наступним чином:

- про визнання права власності на Ѕ частину земельних ділянок № :30:007:0032 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та кадастровий номер :30:007:0033 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за ОСОБА_3

- припинити право власності на Ѕ частину вказаних земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. 10.05.1986 року між позивачем та відповідачем у Оржицькому районному відділі РАГС було зареєстровано шлюб, що доводиться свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 виданим 10.05.1986 року.

Відповідно до рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 28.03.2013 року даний шлюб розірвано. На момент звернення до суду позивач вступила в інший шлюб та стала носити прізвище « ОСОБА_7 » ( свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 19.12.2015 року).

Згідно рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 10.11.2014 року, яке набрало чинності 11.02.2015 року за ОСОБА_8 було визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 та за відповідачем визнано його право власності на іншу частину нерухомого майна. Житловий будинок та господарські споруди було залишено у спільній частковій власності.

До складу спільно нажитого майна подружжя, крім будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 належать також земельні ділянки: кадастровий № :30:007:0032 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та кадастровий номер :30:007:0033 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за вказаною адресою.

Так як, відповідач став створювати перешкоди позивачеві у користуванні належною часткою у спільному майні подружжя, то остання звернулась до ОСОБА_4 з пропозицією добровільно розпорядитись спільно нажитим майном. Вказана пропозиція з боку відповідача була відхилена.

Земельна ділянка площею 1500 кв.м. з кадастровим номером № :30:007:0032 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянку з кадастровим номером :30:007:0033 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства були набуті подружжям у 2010 році, що доводиться відповідними Державними актами про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 885284 від 05.03.2010 року та Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 885285 від 05.03.2010 року. З огляду на вказане, сторони мають на вказані земельні ділянки право у розмірі Ѕ частина кожному з урахуванням перетворення, яке відбулось відповідно до рішення суду від 10.11.2014 року, тобто з моменту визнання права на Ѕ частину у будинку, господарських будівлях та спорудах.

Обидві земельні ділянки були приватизовані ОСОБА_4 у 2010 році, тобто під час шлюбу, такі земельні ділянки відносяться до об`єктів спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням того, що до позивача має перейти право власності на Ѕ частину кожної земельної ділянки, то на цю частину має припинитись право власності ОСОБА_4 .

Таким чином, позивач просить суд : про визнання права власності на Ѕ частину земельних ділянок № :30:007:0032 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та кадастровий номер :30:007:0033 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за ОСОБА_3 ; припинити право власності на Ѕ частину вказаних земельних ділянок, які належать ОСОБА_4 .

У судовому засіданні, судом на обговорення постановлено питання про закриття провадження щодо частини позовних вимог на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Верпета В.О. вважає, що позовні вимоги, які залишились на розгляді у суді є такими, що підлягають вирішенню судом по даній справі, оскільки у рішенні за 2014 рік вказано, що у решті позовних вимог відмовлено позивачеві без конкретизації, яких саме вимог. Окрім того, справа, яка перебувала у провадженні суду раніше була між іншими сторонами, тобто по справі є треті особи, які залучені до участі у розгляді справи. За змістом рішення не було оцінено позовної вимоги про припинення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 , мотиви відмови у цій частині позову, судом у 2014 році не наведені.

Представник відповідача, адвокат Коба М.Г. та відповідач ОСОБА_4 вказують, що спір вже розглядався судом, про що ними вже подавалось клопотання про закриття провадження по справі. Предмет позову той же. Якщо якимось чином рішення суду за 2014 рік не влаштовує, якусь із сторін, то така сторона мала б право подати апеляційні та касаційну скарги, або звернутись до суду з заявою про винесення додаткового рішення, але позивач ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ) таким правом не скористалась. Вказане рішення набрало законної сили, розгляд вказаних позовних вимог повторно є неприпустимим. Прохають закрити провадження стосовно частини позовних вимог ОСОБА_3 .

Треті особи до суду не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 543/292/14-ц, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 19.12.2015 року ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Згідно матеріалів цивільної справи № 2/543/150/14, 543/292/14-ц ОСОБА_8 (на даний час ОСОБА_3 ) звернулась до відповідача ОСОБА_4 з позовом до суду про розподіл між ними сумісно набутого майна шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з всіма господарськими спорудами в АДРЕСА_1 та про припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,15 га., що йому належить відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 883284 виданого 05.03.2010 року відділом Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області, яка надана для будівництва та обслуговування вказаного будинку та господарських споруд. 07.04.2014 року по справі відкрито провадження, а згідно рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 10.11.2014 року, яке набрало чинності 11.02.2015 року за ОСОБА_8 було визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 та за відповідачем визнано його право власності на іншу частину нерухомого майна. Житловий будинок та господарські споруди було залишено у спільній частковій власності. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено. 11.02.2015 року відповідно до ухвали апеляційного суду Полтавської області рішення суду першої інстанції залишено без змін.

За нормою п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З урахуванням позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки № :30:007:0032 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, право власності на яку підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 883284 виданого 05.03.2010 року відділом Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області та про припинення не неї права власності за ОСОБА_4 , суд вважає, що вказана позовна вимога вже раніше розглянута судом, оскільки рішення по справі № 2/543/150/14, 543/292/14-ц набрало законної сили.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що провадження по частині позовних вимог позивача ОСОБА_3 має бути закрито, оскільки існує рішення суду, яким розглянуто аналогічні позовні вимоги позивача та рішення від 10.11.2014 року набрало законної сили.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 255, ст. 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження за позовними вимогами ОСОБА_3 про припинення права власності на Ѕ частину земельної ділянки № :30:007:0032 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, право власності на яку підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 883284 виданого 05.03.2010 року відділом Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області належної ОСОБА_4 закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В.Грузман