РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року

м. Рівне

Справа № 562/3395/19

Провадження № 22-ц/4815/1123/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Ковалик Ю.А.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: Януль Б.В. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення йому додаткового строку терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_4 на праві власності належали житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 2,2 га на території Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства.

Позивач не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки лише 30.09.2019 дізнався від відповідача про смерть ОСОБА_4 , після чого почав збирати документи, а 25.10.2019 звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але дізнався що пропустив строк для прийняття спадщини, тому змушений звертатися до суду.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2020 рокуу задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що йому не було відомо про смерть ОСОБА_4 , оскільки вона проживала в с. Уїздці Здолбунівського р-ну, а він у м. Рівне, крім того часто перебуває на роботі в Польщі

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 як у спадкоємця не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, а він не скористався цим правом через відсутність інформації про смерть спадкодавця, вважає такі підстави для визначення додаткового строку неправомірними.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився і причин поважності не явки не повідомив.

Представник відповідача адвокат Януль Б.В. пояснив, що його довірителька ОСОБА_3 нічиїх прав на спадкування не порушувала, є внучкою спадкодавиціОСОБА_4 , та прийняла спадщину - житловий будинок з надвірними будівлями, за заповітом і отримала про це свідоцтво. Особи, котрим ОСОБА_4 , заповіла земельний пай не є її родичами та є невідомими його довірительці.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заяву про прийняття спадщини позивачем до нотаріальної контори у строк, визначений законом подано не було, а поважних причин його пропуску не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належали житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 2,2 га на території Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства.

30 березня 2009 року ОСОБА_4 складено заповіт, яким заповіла все своє майно онуці ОСОБА_3 .

03 квітня 2012 року ОСОБА_4 складено заповіт, яким заповіла земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 1,86 га, кадастровий номер 56:226:870:00:11:001:0100 для ОСОБА_2 ; земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 0,34, кадастровий номер НОМЕР_3 :226:870:00:20:001:0170 для ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Уїздці Здолбунівського району Рівненської області померла ОСОБА_4 , після її смерті відкрилася спадщина за заповітом.

Спадщину за заповітом прийняла ОСОБА_3 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.06.2019 на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Однак, згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті та згідно роз`яснень даних в п. 24 постанови Пленуму Верховного Cуду України від 30.05.2008 р. за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» а також згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Постанова ВСУ від 14 вересня 2016 р. (№ 6-1215цс16).

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився у січні 2019 року.

Позивач звернувся до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини у жовтні 2019 року.

Відповідно до ст. 80,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.09.2019 року дізнався від відповідача про смерть ОСОБА_4 , оскільки не проживає разом із спадкодавцем і регулярно перебуває на роботі у Польщі.

Матеріали справи не містять доказів перебування позивача у період з 13 липня 2018 по січень 2019 року за кордоном, а наявна віза лише свідчить про її наявність у позивача проте ніяк не доводить його відсутність на території України.

Інших поважних причин позивачем не наведено та матеріалами справи не підтверджено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 листопада 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич