Справа № 755/7552/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

розглянувши в місті Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування та повернення майна, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування запису про право власності,

установив:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування та повернення майна, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування запису про право власності посилаючись на те, що 15.11.1994 року Дніпровською районною радою народних депутатів їм було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . З того часу вони користуються даною квартирою. На початку 2018 року до них звернувся слідчий прокуратури м. Києва та повідомив, що в межах кримінальної справи було затримано організоване злочинне угрупування, яке спеціалізувалось на квартирному шахрайстві, а саме підробляли документи на квартири мешканців м. Києва і продавали їх стороннім особам. Аналогічна ситуація із підробленням документів відбувалась і з їх квартирою. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 114687925 від 20.02.2018 року власником спірної квартири є ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., за № 2423. Однак, вони нікому не продавали своєї кватири, та не мали наміру її продавати. У позовній заяві в новій редакції послались на те, що 21.05.2010 року вони нібито уклали договір дарування, за яким подарували спірну квартиру ОСОБА_6 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Телегою Т.М., за реєстровим № 445. В подальшому, ОСОБА_6 відчужила квартиру ОСОБА_5 . Однак, їм (позивачам) ОСОБА_6 невідома, жодних домовленостей не мали, жодних договорів не укладали. Вважають, що договір дарування є підробкою, спрямованою на заволодіння в шахрайський спосіб їх майна, та є недійсним, оскільки даний договір ними не укладався.

Представник позивачів подав заяву про завершення розгляду справи без його присутності, змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Попередньо пояснював про те, що позивачі документи на квартиру нікому не давали, договір дарування не підписували. В спірній квартирі проживає ОСОБА_7 .

Попередньо ОСОБА_3 пояснювала, що вони з чоловіком ОСОБА_1 років п`ятнадцять проживають у селі, можливо більше. Приблизно з 2006 року чоловік паралізований, лежить без руху. Договір дарування вони не підписували.

До суду представник відповідача ОСОБА_6 не з`явився, попередньо пояснював, що його довіритель зустрічалась з хлопцем на ім`я ОСОБА_8 , який сказав їй, що подарує їй квартиру. Вони їздили до нотаріальної контори, де ОСОБА_6 підписала документи. Однак, після оформлення документів їх забрав ОСОБА_8 . ОСОБА_6 квартири не бачила, ніколи в ній не була. В 2016 -2017 році до ОСОБА_6 прийшов невідомий чоловік, який повідомив, що у ОСОБА_8 великі проблеми, і потрібна від неї довіреність на продаж квартири. ОСОБА_6 підписала довіреність на ОСОБА_9 . Підтвердив, що ОСОБА_6 дійсно ставила підпис на договорі та довіреності.

До суду відповідач ОСОБА_6 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства. Попередньо пояснювала, що в 2008 році розлучилась з чоловіком, згодом познайомилась з ОСОБА_8 , який мав достаток, фінансово її підтримував, допомагав. Спілкувались півроку. Потім він пропав. Згодом познайомилась з іншим чоловіком, від якого завагітніла. З`явився ОСОБА_8 , побачив, що вона вагітна, зрадів, та сказав, що хоче зробити подарунок - квартиру. Вони поїхали до нотаріуса, де вона підписала договір. Потім відвіз її додому, але документів на квартиру не дав, сказав, що залишаться у нього. Більше вони не бачились. В 2016 році з`явився хлопець ОСОБА_10 , сказав, що він від ОСОБА_8 , і треба продати квартиру, яку їй подарував ОСОБА_8 , оскільки у нього складне становище, та мала підписати довіреність на особу, дані якої написали на папері. За оформлення довіреності вона не платила. ОСОБА_3 ніколи не бачила, в спірній квартирі не була.

До суду відповідач ОСОБА_5 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав.

До суду приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано в суді 21.05.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 04.07.2018 року за клопотанням представника позивачів витребувано докази.

01.08.2018 року від приватного нотаріуса КМНО Каплуна Ю.В. надійшли витребувані документи.

Згідно ухвали суду від 13.09.2018 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

10.10.2018 року постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_6 та витребувано докази по справі.

14.02.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

11.02.2020 року провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.09.2020 року провадження відновлено, залучено правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В суді встановлено, що 15.11.1994 року видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

З витребуваних судом документів встановлено, що 21.05.2010 року укладено Договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Телега Т.М., за реєстрованим № 445. Згідно даного Договору ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 подарували ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 . З інформаційної довідки убачається, що даний Договір оформлено на бланку ВМТ 429619, який був отриманий приватним нотаріусом Телегою Т.М. 20.04.2010 року. Право власності на дану квартиру за ОСОБА_6 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.05.2016 року приватним нотаріусом КМНО Козаєвою Н.М.

05.04.2017 року між ОСОБА_6 , від імені якої діяв представник ОСОБА_9 на підставі довіреності від 16.08.2016 року, та ОСОБА_5 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., зареєстрований за № 2423. За умовами даного Договору ОСОБА_6 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

До документів наданих при оформленні Договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017 року надано Довідку про місце проживання та склад сім`ї № 902 від 9 березня 2017 року, де зазначено про те, що у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано три особи - ОСОБА_1 , 1949 року народження, з 15.02.1983 року, ОСОБА_3 , 1948 року народження, з 15.02.1983 року, та ОСОБА_7 , 1981 року народження, з 15.12.1983 року.

Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 2206/4-19 від 08.02.2019 року, діяльність приватного нотаріуса КМНО Телеги Т.М. відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23.06.2010 року № 909/02 по Київському міському нотаріальному округу припинена у зв`язку зі смертю. Відповідно до Акту про результати розшуку в архівних правах приватного нотаріуса КМНО Телеги Т.М. від 17.12.2018 року, складеного членами Експертної комісії Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у справі № 02-03 «Договори про відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчені» документів щодо посвідчення приватним нотаріусом Телегою Т.М. 21.05.2010 року за реєстровим № 445 Договору дарування квартири АДРЕСА_1 не виявлено. Одночасно повідомили, що 21.05.2010 року приватним нотаріусом КМНО Телегою Т.М. за реєстровим № 445 вчинено іншу нотаріальну дію. У копії відповіді зазначено, що 21.05.2010 року приватний нотаріус за № 445 посвідчила договір позички транспортного засобу.

09.02.2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК Україна за зверненням ОСОБА_2 .

В рамках кримінального провадження № 0000019 проведено судова почеркознавча експертиза на предмет встановлення підписів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у Договорі дарування квартири від 21.05.2010 року. За висновком експерта вирішити питання чи ОСОБА_1 виконано підпис не виявилось можливим через відсутність у розпорядженні експерта вільних зразків підписів, що відповідають за часом виконання досліджуваному підпису; вирішити питання чи ОСОБА_3 виконаний підпис не виявилось можливим у зв`язку з тим, що збіжні ознаки нечисленні та малоінформативні, а з`ясувати походження розбіжних ознак не вдалось через недостатню кількість порівняльного матеріалу; вирішити питання чи ОСОБА_4 виконаний підпис не виявилось можливим у зв`язку з повною транскрипційною розбіжністю досліджуваного підпису та порівняльними зразками; підпис від імені ОСОБА_6 виконаний ОСОБА_6

31.08.2020 року ТОВ «Український центр судових експертиз» складено Висновок експерта № 3-31/08 за результатами почеркознавчої експертизи, згідно якого підписи від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на Договорі дарування квартири від 21.05.2010 року, посвідчено приватним нотаріусом КМНО Телегою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 445, виконані іншими особами.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 236 Цивільного кодексу України, моментом недійсності нікчемного правочину є момент його вчинення. Але якщо недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Частина 2 статті 386 ЦК України визначає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 388 ЦК України визначає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В суді було встановлено, що Договір дарування квартири від 21.05.2010 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про дарування ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 , ними не підписувався, що свідчить про незаконне вибуття спірної квартири з власності позивачів. Дана обставина дає підстави для визнання Договору дарування квартири від 21.05.2010 року недійсним, витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_5 спірної квартири та скасування державної реєстації.

Враховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачі жодних доказів на спростування доводів позивачів до суду не надали.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , правонаступник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування та повернення майна, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування запису про право власності - задовольнити.

Визнати недійсним Договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 21 травня 2010 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Телегою Т.М., зареєстрований за реєстровим № 445.

Витребувати у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 та повернути її у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку із вибуттям її в супереч їх волі.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у здійсненні ними права власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом скасування запису про право власності № 19822179 від 05.04.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34631780 від 05.04.2017 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 19.11.2020 року.

Суддя: