ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10734/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/89/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Скрипки А.А.,

за участю секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна казначейська служба України, Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 16.10.2019, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 пред`явив позов до Державної казначейської служби України і Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі за текстом - ДКСУ і ГТУЮ у Чернігівській області), в якому просив стягти з Державного бюджету України 1983 грн 16 коп., що складається з 3% річних у сумі 443 грн 84 коп. та інфляційного збільшення суми матеріальної шкоди в розмірі 1539 грн 32 коп., шляхом списання цих коштів з єдиного казначейського рахунку. Позовні вимоги обґрунтовуються таким. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2018 у справі № 750/4303/18, яке набрало законної сили 23.11.2018, стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України 40000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди. На його виконання 06.12.2018 Деснянським районним судом м. Чернігова видано виколнавчий лист, який 10.12.2018 прийнято до виконання ДКСУ і який остання виконала 22.07.2019. Але ДКСУ відмовлено у виплаті ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасне виконання згаданого судового рішення у розмірі 3% річних і збитків внаслідок інфляції. Ця відмова суперечить ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст.ст. 625, 1173, 1175 ЦК України а також практиці Європейського суду з прав людини.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за порушення строків виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у цивільній справі № 750/4303/18 в сумі 443 грн 84 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України, а у решті позову відмовлено. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що згідно з ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі, якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що нарахування інфляційних при цьому згаданим Законом не передбачено та що норми ст.ст. 625, 1173, 1175 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення і задовольнити його вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суперечить нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і практиці Європейського суду з прав людини.

У відзиві на апеляційну скаргу ГТУЮ у Чернігівській області просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, у справі встановлено наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2018 у справі № 750/4303/18, яке набрало законної сили 23.11.2018, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України 40000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди (його копія на арк. 11-21).

10.12.2018 ОСОБА_1 пред`явив ГТУЮ у Чернігівській області для примусового виконання виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у справі № 750/4303/18 про стягнення на його користь 40000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди (згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабміну України від 03.08.2011 № 845 з наступними змінами). Вказаний лист фактично виконано 24.07.2019. Наведені обставини підтверджено копіями заяви ОСОБА_1 від 10.12.2018 і листа ДКСУ від 29.08.2019 № 5-11-11/14729 відповідного змісту (арк. 23, 24-25).

У заяві від 26.07.2019 на ім`я голови ДКСУ ОСОБА_1 просив нарахувати й виплатити йому у зв`язку з простроченням виконання згаданого виконавчого листа компенсацію у розмірі 3% річних за період з 10.03.2019 по 22.07.2019 та збитки внаслідок інфляції за період з 10.12.2018 по 22.07.2019 (копія цієї заяви на арк. 22). Названим вище листом ДКСУ відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що викладені у ній вимоги суперечать ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (копія цього листа на арк. 24-25).

Згідно з наведеними у позовній заяві розрахунками, сума компенсації у розмірі 3% річних становить: 40000 грн 00 коп. х 3 х 135: 365: 100 = 443 грн 84 коп., а сума збитків внаслідок інфляції, виходячи з офіційних індексів інфляції за грудень 2018 р. - 100,8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100,5%, березень 2019 р. - 100,9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100,7%, червень 2019 р. - 99,5%, липень 2019 р. - 99,4%, становить 1539 грн 32 коп. (арк. 4).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

В апеляційній скарзі відсутні мотиви, чому рішення місцевого суду в частині відшкодування ОСОБА_1 компенсації за порушення строків виконання рішення у справі № 750/4303/18 в сумі 443 грн 84 коп. є незаконним. Тобто в цій частині воно фактично не оскаржується і апеляційний суд не встановив підстав для його перегляду в цій частині у порядку ст. 367 ч. 4 ЦПК України.

Частина 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» приписує, що у разі, якщо Державна казначейська служба України за наявності всіх необхідних документів та відомостей протягом 3 місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі 3% річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. З цього припису і встановлених судом обставин справи, які описано вище, випливає, що Державна казначейська служба України мала виконати судове рішення, про яке йдеться, до 10.03.2019. Доказів про те, що порушення цього терміну сталося внаслідок відсутності у Казначейства всіх необхідних документів та відомостей, у справі нема.

Стосовно вимог про стягнення втрат внаслідок інфляції апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, адекватність відшкодування зменшиться, якщо його буде виплачено без урахування різних обставин, спроможних призвести до зменшення його вартості (рішення у справі «Вассерман проти Росії» (Wasserman v. Russia (№ 2)). ОСОБА_1 надано суду детальний розрахунок інфляційних втрат, що ґрунтується на офіційних відомостях, а Державна казначейська служба України не надала заперечень щодо методики цього розрахунку. Тому суд вважає його обґрунтованим.

З викладеного випливає, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування ОСОБА_1 збитків внаслідок інфляції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про їх задоволення.

Всі підстави, з яких ДКСУ і ГТУЮ у Чернігівській області не визнавали позов, суд відкидає як такі, що суперечать встановленим та описаним вище обставинам справи і відповідним їм правовідносинам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування збитків внаслідок інфляції й задовольнити позов у цій частині.

Стягти з державного бюджету шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунка на користь ОСОБА_1 1539 (одну тисячу п`ятсот тридцять дев`ять) грн 32 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: