РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Кравчук А.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Володимир-Волинська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 02 листопада 2020 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Володимир-Волинська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини.

Свій позов мотивує тим, що 16 березня 2015 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який згідно рішення Нововолинського міського суду від 16.08.2018 року було розірвано.

Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 .

З жовтня 2017 року вони припинили спільно проживати і з цього часу відповідач чинила йому перешкоди у його побаченнях з дитиною, постійно провокувала виникнення сварок між ними. Він неодноразово звертався в різні органи та служби щодо такої її неправомірної поведінки. Після неодноразової зміни відповідачем місця проживання у них виник спір щодо того, з ким батьків має проживати дитина. За місцем реєстрації та проживання відповідача відсутні належні житлові умови для повноцінного розвитку та виховання дочки.

Вказує, що з червня 2020 року по день звернення до суду дочка постійно почала проживати з ним за його місцем проживання. Він є співвласником квартири в якій проживає разом з дочкою. У квартирі проведено ремонт та створено усі належні побутові умови для комфортного проживання дитини.

На думку позивача, відповідач не зможе дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання. Задля збереження зв`язку дитини із сім`єю, забезпечення її розвиту в благополучному, безпечному, спокійному та стійкому середовищі найкращим інтересам дитини відповідає визначення її місця проживання разом із батьком.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, за якою він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, також подала суду письмову заяву згідно якої заявлені позивачем позовні вимоги визнала повністю, просила суд слухати справу у її відсутності.

Представник Володимир-Волинської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, також подав а суду письмову заяву згідно якої не заперечує щодо задоволення позову, просив суд слухати справу у його відсутності.

Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статтей 12, 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

За змістом ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2015 року, який згідно рішення Нововолинського міського суду Волинської області від було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено судом, сторони проживають окремо, їх малолітня дочка після розірвання шлюбу проживала разом з матір`ю.

З наявної в матеріалах справи письмової заяви позивача ОСОБА_1 вбачається, що він в листопаді 2019 року подав письмове звернення до Нововолинського відділу поліції ГУНП у Волинській області про здійснення оперативно-розшукових заходів по встановленню місця перебування їх малолітньої дитини, оскільки його колишня дружина ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , з вересня 2019 року винаймає квартиру та фактично проживає в АДРЕСА_2 , разом з їх малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 23 жовтня 2019 року останні відсутні за місцем проживання. Згідно узгодженої домовленості при службі у справах дітей, він, як батько, кожні вихідні мав побачення з дитиною. У зв`язку з тим, що його колишня дружина не належним чином займається вихованням та утриманням їх дитини, зловживає спиртними напоями він переживає за долю дитини.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що вона та її малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають останні два місяці в будинку разом з матір`ю відповідача. Будинок старий та потребує капітального ремонту. В будинку старі меблі та покриття підлоги, брудна білизна та речі. Умови проживання сім`ї незадовільні, не створено для виховання та розвитку дитини належних умов. Під час обстеження дитини не було, зі слів матері дочка останні 10 днів перебувала в бабусі в м. Нововолинську.

Згідно відповіді Володимир-Волинського ВР ГУНП у Волинській області № 10818/04/01-2019 із ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків та попереджено про адміністративну відповідальність.

Службою у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації за письмовим зверненням ОСОБА_1 скеровано запит про необхідність обстеження його умов проживання з метою встановлення спроможності батька виконувати обов`язки з виховання дитини, так як малолітня ОСОБА_3 проживає з батьком, оскільки при відвідуванні дитини за місцем реєстрації в с. Полум`яне Володимир-Волинського району матір перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не здійснювала догляд за дитиною.

Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 16.08.2019 року, складеного посадовими особами Служби у справах дітей Нововолинської міської ради ОСОБА_1 , для виховання, розвитку проживання та утримання дитини ОСОБА_3 забезпечив всі необхідні умови. Квартира з усіма зручностями, облаштована сучасними меблями, зроблений ремонт, дитина має власне ліжко, достатню кількість взуття, багато одягу, іграшок, забезпечена якісним харчуванням, необхідними засобами гігієни.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру від 04.12.1995 року ОСОБА_1 є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно характеристики, наданої КП «Управляюча житлова компанія № 1» ЖКО Нововолинської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 1994 року. Скарг і нарікань на його поведінку від сусідів і членів його сім`ї не надходило.

Судом встановлено, що для утримання, виховання та розвитку малолітньої дочки позивач створив усі належні умови.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористалась, натомість надала суду заяву, де не заперечує проти задоволення позову, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем.

Як вбачається з роз`яснень, наведених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх дітей. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації прав дитини, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та беручи до уваги думку органу опіки і піклування, суд дійшов висновку, що проживання малолітньої ОСОБА_3 разом із батьком, що має місце і на даний час, буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи, і не позбавляє матір дитини права на спілкування та участь у її вихованні.

Відповідач у такому разі не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, може виявляти турботу про неї та брати участь у вихованні дитини, реалізувати свої права шляхом домовленості з позивачем щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 160, 161 СК України,-

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Володимир-Волинська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у квартирі АДРЕСА_3

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Головуючий (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер