Справа № 317/2102/20
Провадження № 2/317/799/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Опікунська рада Широківської ОТГ Запорізького району Запорізької області про усунення перешкод в користуванні власністю, який було уточнено 11.08.2020 та 07.09.2020 в частині зменшення позовних вимог, а саме: виключення вимоги про визнання неповнолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, та виключенням з кола учасників справи відповідача ОСОБА_4 та третьої особи Опікунської ради Широківської ОТГ Запорізького району Запорізької області.

В уточненому позові зазначено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У зазначеному житловому будинку наразі зареєстровані відповідачі по справі: ОСОБА_2 (онук позивача) та ОСОБА_3 (колишня невістка позивача), які з 2006 року по теперішній час за вказаною адресою не проживають. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу житловому будинку, останній позбавлений можливості оформити державну субсидію.

З огляду на вищевикладене позивач, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 322, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідачів у належному йому будинку, порушує право власності останнього, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у зв`язку з чим позивач просив суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, відповідно до якої уточнений позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, без фіксування процесу технічними засобами.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З уточненою позовною заявою згоден у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 204837931 від 20.03.2020, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідно до довідки № 1333 від 10.03.2020, виданої адміністратором відділу ЦНАП Широківської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

Згідно з Актом обстеження умов проживання від 10.03.2020, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 дійсно є будинок, який зареєстровано на ОСОБА_1 . З 2006 року у будинку ніхто не проживав і не проживає на даний час. Родина, яка прописана за цією адресою, проживає у смт. Лукашево, а син ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Беручи до уваги те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідачі, які є його онуком та колишньою невісткою, не проживають у зазначеному будинку більше одного року (а саме з 2006 року), у добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації з належного позивачу будинку, тим самим порушуючи конституційне право останнього, як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_6 ) визнати такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя С.В. Яркіна