ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6029/19 Номер провадження 22-ц/814/1361/20Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

За участю секретар судового засідання: Зеленської О.І.

Позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

Відповідача ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2020 року, ухвалене у період часу з 15:33:56 до 15:50:08 год. 03 березня 2020 року під головуванням судді Васильєвої Л.М.,-

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив суд зобов?язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5 згідно з встановленим органом опіки та піклування графіком. Встановити для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою такі способи участі: побачення згідно з встановленим графіком з 13:30 год. до 20:45 год. та наданням можливості у вихідні та святкові дні спільного проживання з дитиною.

Також просив зобов`язати відповідача ОСОБА_3 надавати позивачу безперешкодно оздоровлювати дитину шляхом вивезення її в місця оздоровлення, в тому числі і на кордон, терміном від 21 дня до 30 днів.

Вказував , що сторони мають спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2016 року він не проживає з відповідачем ОСОБА_3 та донькою спільною сім`єю. За рішенням суду він сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу).

За заявою відповідача рішенням Київської районної у м. Полтаві ради визначений спосіб участі позивача, як батька, у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а саме: у вівторок, четвер, суботу з 13:00 до 19:00 год. Однак відповідач не виконує рішення органу опіки та піклування, перешкоджає бачитися з донькою, а останні два місяці взагалі переховує доньку від нього.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено спосіб участі у вихованні, спілкуванні ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: першої та третьої суботи місяця з 09:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; кожного вівторка з 13:00 год. до 19:00 год. без присутності матері; кожного четверга з 13:00 год. до 17:00 год. без присутності матері.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 гривень.

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про надання можливості оздоровлювати неповнолітню доньку у період від 21 до 30 днів та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення та ухвалити нове, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що суд відмовив у долученні уточнення строків та порядку оздоровлення неповнолітньої доньки, що в подальшому було вмотивовано як не конкретні вимоги та можливість переривання навчального процесу дитини.

Вважає заявлені ним вимоги у повній мірі доведеними та обґрунтованими.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який не відповідає вимогам цивільного процесуального кодексу щодо його форми та змісту, оскільки не містить підпису особи, яка його подала. Такий документ не можу бути взятий судом до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київської районної у м. Полтаві ради №121 від 14 травня 2019 року за заявою ОСОБА_3 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Батьку дитини, позивачу у справі, встановлений час для спілкування з малолітньою донькою, наступним чином: перша та третя субота місяця з 09:00-19:00, кожного вівторка з 13:00 до 19:00, кожного четверга з 13:00 до 17:00 год. без присутності матері.

В ході розгляду справи рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №304 від 10 грудня 2019 року затверджений висновок щодо участі ОСОБА_1 у вихованні доньки на підставі поданої ним позовної заяви, яким позивачу на момент його перебування у місті Полтаві визначено способи участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аналогічні висновку від 14 травня 2019 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони в добровільному порядку не досягли згоди щодо участі батька ОСОБА_1 в спілкуванні і вихованні доньки ОСОБА_5 , а тому відповідно до ст. 159 СК України суд має визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частин 4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст.12 Закону «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони досягли часткової згоди відносно систематичних побачень позивача з донькою у відповідності до графіку, затвердженого Київською районною у м. Полтаві радою.

Позивач не оскаржує рішення суду в цій частині та не наводить жодних заперечень проти висновків суду в частині задоволених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення часу побачень з дитиною тривалістю до 20 год. 45 хв., суд вірно виходив з необхідності дотримання нормального розпорядку дня та життя дитини, виконанням нею домашніх завдань, відвідування школи тощо, та обґрунтовано вказав на те, що завершення побачень у пізній час може призвести до порушення режиму її сну.

Надаючи оцінку обставинам справи та доказам, які надані у підтвердження та спростування позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , порушуючи питання про зобов`язання відповідача надавати позивачу безперешкодно можливість оздоровлювати дитину шляхом вивезення її в місця оздоровлення, у тому числі і за кордон, терміном від 21 дня до 30-ти днів, не містять конкретних даних відносно місця такого оздоровлення, чіткого визначення періоду, у зв`язку з чим не можуть бути оцінені з урахуванням дотримання всіх інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неб вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не містять жодних спростувань щодо висновків місцевого суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо «зобов`язання відповідача ОСОБА_3 надавати батькові безперешкодно оздоровлювати дитину шляхом вивезення в місця оздоровлення в тому числі за кордон на термін 21-30 днів».

Висновки місцевого суду в тій частині, що вказані вимоги не є конкретними та задоволенню не підлягають є вірними.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що він вважає відмову місцевого суду в частині спільного проживання з дитиною у вихідні дні невірним. Однак жодних доводів щодо спростування вказаних висновків суду в цій частині у не навів, а в прохальній частині апеляційної скарги прохав лише надати можливість оздоровлення неповнолітньої дитини на протязі 21-30 днів під час канікул в освітніх навчальних закладах.

Уточнення апелянтом вимоги, а саме: відносно надання йому можливості оздоровлювати неповнолітню доньку протягом 21-30 днів під час канікул в освітніх навчальних закладах з попереднім повідомленням відповідача, також не змінюють правомірності висновків місцевого суду, оскільки позивач не заявляв таких вимог в суді першої інстанції.

Також вони не є чіткими і конкретизованими з огляду на дотримання інтересів дитини, яка не має страждати від з`ясування стосунків між батьками.

Виходячи з встановлених обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2020 року.

Підстави для зміни розподілу рішення суду в частині судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати, пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2020 року,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук