ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 953/21577/19

провадження № 22-ц/818/2585/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

треті особи Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року в складі судді Якуші Н.В.,

у с т а н о в и в :

31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі КП - «ХТМ») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що близько 03:00 год. 14 грудня 2015 року сталось залиття квартири АДРЕСА_1 . Робітники аварійної служби в місці прориву труби поставили хомут, однак ремонту зроблено не було.

05 лютого 2017 року близько 12:00 год. сталось повторне залиття квартири. Актом обстеження від 05 лютого 2017 року, складеним мешканцями вказаного будинку встановлено залиття квартири АДРЕСА_2 . В акті зазначено, що причиною пошкодження є проникнення талої води з даху через горище.

06 лютого 2017 року сталося третє залиття квартири. Комісією дільниці № 11 Київського району КП «Жилкомсервіс» складено акт обстеження квартири від 07 лютого 2017 року № 34, яким підтверджено факт залиття квартири та кошторис відновлювальних робіт на загальну суму 7 987,00 грн.

Вказував, що у зв`язку із залиттям квартири йому завдано також маральної шкоди, оскільки він вимушений був на протязі двох років витрачати власні кошти на ремонт квартири та не мав можливості запросити до себе друзів та родичів. У зв`язку з підвищеною вологістю страждала його дихальна система та він був вимушений звертатися до медичної установи за допомогою, витрачати кошти на придбання ліків.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 25 247,63 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

19 грудня 2019 року Вірютіна О.В. представник КП «ХТМ» подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволені позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що рішенням виконавчого комітету 20 грудня 2006 року № 1186 КП «ХТМ» було визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. На підставі цього рішення між відповідачем та КП «Жилкомсервіс» були укладені договори на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів житлових будинків від 29 грудня 2006 року №15/1, на надання послуг з аварійно-диспечерського обслуговування від 01 березня 2007 року № 660402. В лютому 2012 року між КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ» був укладений новий договір №15/1 від 13 лютого 2012 року, який об`єднав положення попередніх договорів. Вказала, що за редакцією останнього договору відповідач виконує не весь обсяг робіт з утримання будинків, а лише частину здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання та виконує роботи з усунення аварійних ушкоджень. Роботи по заміні трубопроводів централізованого опалення згідно з Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 10 серпня 2004 року № 150, відносяться в залежності від обсягів до поточного (окремих ділянок) або капітального ремонтів, забезпечення проведення яких покладено на балансоутримувача та управителя житлового будинку. Разом з тим, інформації стосовно проведення капітального ремонту внутрішньобудинкових мереж у будинку АДРЕСА_3 з 1926 року немає. Зазначала, що в порядку технічного обслуговування КП «ХТМ» проводив підготовку будинку АДРЕСА_3 до опалювальних сезонів, включаючи промивання та гідравлічне випробування системи централізованого опалення, що підтверджується відповідними актами. Залиття квартири у житловому будинку АДРЕСА_3 за вказаною адресою відбулось внаслідок дефекту «ліжака» діаметром 100 мм.

Крім того залиття та відшкодування шкоди за період з 2015 року по 06 лютого 2017 року не можуть бути предметом розгляду, оскільки на цей час позивач не був власником квартири. Наданий позивачем акт від 05 лютого 2017 року про залиття квартири АДРЕСА_1 за його підписом як власника квартири є неналежним доказом, оскільки не відповідає формі, яка передбачена у додатку № 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки він повинен бути складений комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира. Крім того, встановлення гідроізоляції на покрівлі будинку АДРЕСА_3 не є компетенцією КП «ХТМ».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

04 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він і ОСОБА_2 є рідними братом і сестрою, членами однієї родини. Квартира була придбана за його гроші, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка не заявляла претензій. Крім того рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року ухваленого на його користь, в постанові Харківського апеляційного суду вказано, шо він не позбавлений можливості звернутися з позовом до КП «ХТМ». Отже висновок суду про те, що він є неналежним позивачем, є помилковим.

Вказує, що звіт технічного обстеження, складений експертом ОСОБА_3 та технічний висновок про стан оздоблення квартири є належним доказом на підтвердження факту завдання шкоди саме залиттям. Зазначає, що КП «ХТМ» не забезпечувало належного утримання будинку, оскільки труби опалення, не мали ізоляції, що і стало причиною залиття квартири.

30 жовтня 2020 року Вірютіна О.В. представник КП «ХТМ» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником 40/100 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. за реєстровим № 208.

Вказана квартира складається з чотирьох жилих кімнат, житловою площею 60,6 кв. м., загальною площею 80,3 кв. м.

Актом обстеження житлового будинку АДРЕСА_3 від 16 лютого 2015 року № 18 в складі комісії: начальника ОСОБА_4 , інженера дільниці № 11 ОСОБА_5 , майстра дільниці № 11 ОСОБА_6 , майстра КП «ХТМ» Вохмяніна Р.С. встановлено факт залиття квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку. У результаті обстеження виявлено залиття на даху та на підлозі в одній із житлових кімнат квартири. В акті зазначено, що причиною пошкодження є дефект труби центрального опалення. Аварійною службою КП «ХТМ» встановлено хомут діаметром 100 м.м.

Актом обстеження від 05 лютого 2017 року, складеним мешканцями вказаного будинку встановлено залиття квартири АДРЕСА_2 . В результаті обстеження виявлено сліди залиття в одній із кімнат вказаної квартири на даху та на стіні площею 1 кв. м. В акті зазначено, що причиною пошкодження є проникнення талої води з даху через горище. У зв`язку з бездіяльністю робітників КП «Жилкомсервіс» дільниці № 11 Київського району утворилися брили льоду, які підтанувши, течуть на горище.

Актом обстеження житлового будинку АДРЕСА_3 від 07 лютого 2017 року № 34, затвердженого начальником дільниці № 11 Київського району КП «Жилкомсервіс», встановлено факт залиття квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку. У результаті обстеження виявлена аварія на системі центрального опалення. На даху будинку виявлено дефект труби. Аварійною службою КП «ХТМ» на трубі встановлено хомут діаметром 100 м. м. У результаті обстеження виявлено в житловій кімнаті сліди залиття стелі площею 5,1 кв. м., стін площею 9,8 кв. м., підлоги площею 5,2 кв. м.

Згідно зі звітом, складеним 22 лютого 2017 року експертом ОСОБА_3 . Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІКА-БУД», на покрівлі під азбестоцементними листами відсутній гідробар`єр, що привело до протікання талої води на стелю та стіну приміщення № 6 площею 1,2 кв. м. На горищі зафіксовано пошкодження лежака опалення, а також відсутність теплоізоляції та захист від корозії, що привело до замокання стелі площею 5,1 кв. м., стін площею 9,8 кв. м., підлоги площею 5,2 кв. м. приміщення № 5 та замокання стін площею 2,3 кв. м., стелі площею 1,2 кв. м. приміщення № 1.

Вартість робіт та матеріалів складає суму в загальному розмірі 7 180,20 грн станом на 16 лютого 2015 року, 7 987,00 грн станом на 07 лютого 2017 року.

Зобов`язання щодо відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала на підставі частини першої статті 1166 ЦК України. Для покладення на особу-правопорушника відповідальності за заподіяну майнову шкоду необхідна наявність складу цивільного правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина особи, яка завдала шкоду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-1У «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1875-1У).

Відповідно до статті 1 Закону № 1875-1У управителем є особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд (далі управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору.

Рішенням виконавчого комітету 20 грудня 2006 року № 1186 КП «ХТМ» були визначені виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова в обсязі укладеного договору з КП «Жилкомсервіс».

На підставі цього рішення між КП «ХТМ» та КП «Жилкомсервіс» були укладені договори на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів житлових будинків від 29 грудня 2006 року №15/1, на надання послуг з аварійно-диспечерського обслуговування від 01 березня 2007 року № 660402.

Згідно з даним рішенням КП «ХТМ» виконують не весь обсяг робіт з утримання будинків, а лише частину здійснюють технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання та виконують роботи з усунення аварійних ушкоджень.

Відповідно до Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг ремонту приміщень, будинків, споруд затвердженого наказом Державного комітету з питань житлово комунального господарства від 10 серпня 2004 року № 150, роботи по заміні трубопроводів централізованого опалення, відносяться в залежності від обсягів до поточного (окремих ділянок) або капітального ремонтів, забезпечення проведення яких покладено на балансоутримувача та управителя житлового будинку.

Забезпечення проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил відповідно з пунктами 5, 6 частини другої статті 24 та пунктами 1, 7,8 частини другої статті 25 Закону України «Про житлово комунальні послуги» покладено на балансоутримувача та управителя житлового будинку.

З договору № 15/1 від 13 лютого 2012 року, укладеного між КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ» вбачається, що КП «ХТМ» виконують роботи тільки з технічного обслуговування та усунення аварійних ушкоджень (наслідків аварії) на внутрішньобудинкових системах централізованого опалення та гарячого водопостачання, які згідно підпунктів 3,9 пункту 15 публічного договору про надання житлово комунальних послуг між КП «Жилкомсерві» та споживачами, зобов`язалося виконувати КП «Жилкомсервіс». Проведення поточних і капітальних ремонтів цих систем, тобто заміна трубопроводів, строк експлуатації яких сплив, без виникнення на них аварій зазначеним договором не передбачено. Здійснення ремонтів покладено на КП «Жилкомсервіс» на підставі пункту 15 публічного договору про надання житлово комунальних послуг між КП «Жилкомсерві» та споживачами.

Крім того, наданий ОСОБА_1 акт обстеження, складений мешканцями вказаного будинку від 05 лютого 2017 року, про залиття квартири АДРЕСА_2 з причини проникнення талої води, не відповідає вимогам п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», якими передбачено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Вказаний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було залито.

Згідно з Додатком № 4 та роз`ясненнями Міністерства з питань житлово-комунального господарства України в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

З актів обстеження від 16 лютого 2015 року № 18 та від 07 лютого 2017 року № 34, вбачається, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є дефект труби діаметром 100 м. м. на трубопроводі центрального опалення, розташованого на горищі.

Рішенням органу місцевого самоврядування та умовами укладеного між КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ» обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньо-будинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладено на КП «ХТМ», відповідальність за завдану унаслідок залиття квартири через є дефект труби покладається саме на КП «ХТМ».

На день залиття квартири АДРЕСА_1 від 16 лютого 2015 року та 06 лютого 2017 року власником квартири була ОСОБА_2 яка позов про відшкодування шкоди не заявляла. В актах не зазначено час залиття. Доказів факту реєстрації ОСОБА_1 у цій квартирі на час залиття, а саме 16 лютого 2015 та 06 лютого 2017 року матеріали справи не містять. При цьому, ОСОБА_1 став власником 40/100 частин квартири в день залиття, а саме 06 лютого 2017 року.

Оскільки, зокрема в акті від 07 лютого 2017 року № 34 не зазначено час, коли відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції позбавлений можливості з`ясувати, чи став ОСОБА_1 власником 40/100 частини квартири саме на час залиття 06 лютого 2017 року.

Доказами, відповідно до статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами частин першої та шостої статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту завдання матеріальної шкоди та її розміру позивач не надав належних та допустимих доказів, з яких можна було б встановити дійсну вартість відновлювальних робіт після залиття квартири.

За змістом частин першої та п`ятої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Пунктами 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: протиправність діяння її заподіювача, наявність шкоди і вини останнього в її заподіянні, а також причинний зв`язок між ними.

Отже позивачем не доведена саме наявність шкоди та її дійсний розмір саме внаслідок залиття квартири через опалення на горищі.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів розміру заподіяної ОСОБА_1 шкоди, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина