Справа №949/1427/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дубровицького районного суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову, у якій вона просить забезпечити її позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя до подання нею позовної заяви у порядку п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, шляхом накладення арешту на рухоме майно (на усі транспортні засоби), які зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 .

Заяву про забезпечення позову обгрунтовує тим, що 22 липня 2007 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Нещодавно ОСОБА_2 повідомив заявнику, що має намір припинити з нею шлюбні відносини та вчиняє дії, спрямовані на одноосібне використання усього набутого під час шлюбу майна, а саме транспортних засобів. Зокрема, ОСОБА_2 не допускає заявника до набутого ними у шлюбі майна, вчиняє дії щодо його приховування від неї, а також може перереєструвати набуті у шлюбі транспортні засоби третім особам. Заявник вказує, що має намір найближчим часом подати до суду позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, а отже невжиття заходів забезпечення позову, об`єктивно унеможливить виконання рішення суду у разі прийняття його на її користь. Крім того, вказала, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення у неї відсутні та вживати їх немає підстав.

Ознайомившись із поданою заявою, суд приходить до висновку, що заява підлягає поверненню заявнику, як така, що не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у випадку подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по-батькові) ( для фізичних осіб), інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження ( для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» вказано, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, не викладено пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Що стосується обов`язку заявника надати докази належності майна, щодо якого вона просить вжити заходи забезпечення позову, то він також не виконаний заявницею, оскільки на підтвердження належності спірних транспортних засобів її чоловіку ОСОБА_2 , нею не надано жодних доказів, а також не вказано, на які саме транспортні засоби слід накласти арешт.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поруч із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову, у ній вказано, що існує загроза невиконання у майбутньому рішення суду по поділ майна подружжя, з огляду на те, що ОСОБА_2 може перереєструвати набуті у шлюбі транспортні засоби третім особам, проте жодного доказу на підтвердження таких покликань суду не надано, а також взагалі не надано доказів належності такого майна її чоловіку.

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 258, 259, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Рівненської області Оборонова І.В.