Справа № 346/5849/19
Провадження № 2/346/559/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді Веселова В.М.,

секретаря Максимюк М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що вона постійно проживала в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був чоловік позивачки - ОСОБА_4 . Крім нього також членами колгоспного двору були позивачка - ОСОБА_1 та відповідачі: ОСОБА_2 - дочка та ОСОБА_3 - син.

20.05.1989 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 101 від 10.05.1989 року на нерухоме майно, що складалось із житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, згідно якого він належить колгоспному двору, головою якого був чоловік позивачки ОСОБА_4 , тобто у свідоцтві не були визначені частки кожного члена двору. Відповідно до Закону України «Про власність» майно колгоспного двору належало членам двору на праві спільної сумісної власності і їх частки визнавались рівними. Отже, кожному з членів колгоспного двору належало по 1/4 частці нерухомого майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса у визначений законом термін, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлою головою колгоспного двору ОСОБА_4 , але частку померлої голови двору у спільній сумісній власності та інших членів двору не виділено. Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі.

Відовідачі подали до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнали та просять справу слухати у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та відповідачів, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був чоловік позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим виконкомом Коломийської районної ради від 20.05.1989 року за № 101 (а.с.7), випискою із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 12.11.2019 р. за № 65355( а.с.30) та довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ від 01.07.2016 року № 584 (а.с. 40).

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору чоловік позивачки - ОСОБА_4 . Крім нього також членами колгоспного двору були позивачка - ОСОБА_1 та відповідачі: ОСОБА_2 - дочка та ОСОБА_3 - син, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ від 01.07.2016 року № 584 (а.с. 40).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30 грудня 2015 року зроблено актовий запис за № 19 (а.с. 41).

Згідно з довідки Печеніжинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району виконавчого комітету Рунгурської сільської ради № 584 від 01.07.2016 року ОСОБА_4 належить дерев`яний одноповерховий житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами : підвал,стайня, стодола, навіс, ворота,огорожа по АДРЕСА_1 та приватизована земельна ділянка (а.с.40).

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: голова двору мій чоловік - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка, їхня дочка - ОСОБА_2 та їхній син - ОСОБА_3 , то кожному із них належить по 1/4 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30 грудня 2015 року зроблено актовий запис за № 19 (а.с. 41). Заповітів від імені померлого не посвідчувалося.

Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина за законом, яка складається з 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 звернулася до першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що частки у складі колгоспного двору померлого не визначені, що унеможливлює визначення складу спадкового майна (а.с. 48).

Окрім позивачки спадкоємцями після смерті чоловіка є їхні діти-відповідачі по справі, які на спадкове майно не претендують оскільки відмовилися від спадщини в її користь подавши заяви про відмову від спадщини до першої Коломийської районної державної нотаріальної контори, та не заперечують щодо визнання права власності на дане спадкове майно в цілому за позивачкою (а.с.45,46).

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі подали до суду письмові клопотання, в якому не заперечують щодо позовних вимог позивачки і просять їх задовольнити.

Згідно звіту про незалежну оцінку від 22.11.2019 р. ТзОВ «ЕКА-Захід» вартість будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 становить 117500,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та, керуючись ст.ст.197-200, 206 ч.1, 247 ч.2 ,239,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 3 січня 2020 року.

Суддя Веселов В. М.