ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 389/1552/20

провадження № 22-ц/4809/1406/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дуковський О.Л. (суддя - доповідач),

судді - Дьомич Л.М., Письменного О.А.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ,

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року (суддя Берднікова Г.В.), -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 30.09.2010 року у розмірі 134479,66 грн.

В позові зазначений розрахунок боргу станом на 31.03.2020 складається із 1165, 66 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 132714, 00 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 600, 00 грн. нарахованої пені.

В обґрунтування вимог вказано, що 30.09.2010 року з відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 . Банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який поступово збільшувався та сягнув 1200, 00 грн.

Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, проте позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у результаті чого станом на 31.03.2020 року виникла заборгованість в сумі 134479,66 грн.

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 30.09.2010 року у сумі 1165,66 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню підлягають кредитні кошти, які були фактично отримані позичальником і добровільно не повернуті.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено, оскільки позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, у анкеті-заяві відсутні відомості щодо домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становить собою єдиний договір між ним та Банком.

Відповідач власноручним підписом засвідчив, що він згоден із умовами кредитування та зобов`язувався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами. Крім того позичальнику було видано картку, якою він користувався, а, отже, визнавав укладення кредитного договору і погодився із його умовами, при цьому вчиняв дії, спрямовані на його виконання, а саме-погашення заборгованості.

Посилаючись на те, що відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст.525,526,610,1048,1050,1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору, в томі числі щодо сплати процентів та штрафів, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками і пенею, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі, в іншій частині - залишити без змін.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк», встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року закінчено підготовчі дії у справі; постановлено апеляційний розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

30.09.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі чого отримано платіжну картку.

Відповідно до нової редакції статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 712), було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 48-49).

30.09.2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 15). Позивач стверджує, що на підставі вищезазначеної анкети-заяви ОСОБА_1 отримано кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого збільшувався та сягнув 1200 грн. (а.с. 1-3).

До позовної заяви долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 16). Зазначений витяг не містить підпису відповідача.

За доводами Банку, відповідач отримав та користувався кредитними коштами, проте, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розрахунок в позові визначає такі складові: 1165,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 132714,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 600,00 грн. нарахована пеня. (а.с. 1-3). До вимоги заявлено 134479,66 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору, належним чином не виконав своє зобов`язання щодо своєчасного та повернення у повному обсязі отриманих кредитних коштів в сумі 1165, 66 грн. Крім того, суд зазначив, що у позовній заяві зазначено, що розмір кредитного ліміту встановлено на рівні 1200 грн., проте позивач просить стягнути 1165, 66 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено за відсутності доведеності їх належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 судове рішення не оскаржувалося, пояснення до заявлених вимог в порядку передбаченому процесуальним законодавством, не подавалося.

Позивач оскаржив судове рішення в частині відмови в задоволенні стягнення відсотків та пені.

З доводами викладеними в обґрунтування оскарження, колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За викладених вимог чинного законодавства, правильним є висновок суду першої інстанції, що Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, та, що вони були доведені до відома відповідача.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази ознайомлення позичальника саме з тими Тарифами, а також Умовами і Правилами надання банківських послуг, які були чинними на момент підписання позичальником заяви - приєднання, а також з подальшими їх змінами. Так, не доведено, що вказані документи містили умови, зокрема, щодо сплати позичальником, відсотків у зазначених позикодавцем порядку і розмірах. Разом з тим, підписана відповідачем анкета -заява не містить умов про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з оцінкою наявних в матеріалах справи доказів, здійсненою судом першої інстанції. Суд обґрунтовано не прийняв до уваги надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, які не можна вважати складовою кредитного договору.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил у тій редакції, яка є найбільш сприятливою для задоволення позову.

До того ж, як правильно зазначив суд першої інстанції, наданий Банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», не містять підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.09.2010 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, за відсутності доказів того, що сторони у встановленому чинним законодавством порядку узгодили умови щодо відповідальності за зобов`язанням, за порушення позичальником строків виконання договірних зобов`язань, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Враховуючи наведене, інший висновок суду першої інстанції не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

Висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції повністю дотримано зазначених вимог процесуального закону та ухвалено законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1165, 66 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний