Справа № 286/2196/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить стягувати з нього на свою користь аліменти на утримання у зв`язку з навчанням в розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з 22.07.2020 року і до закінчення строку навчання 30.06.2023 року включно, допустити негайне виконання судового рішення в межах сум платежу за один місяць.

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач відзиву на позов не надав, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що позов підтримує.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотання сторін, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, перевіривши законність визнання позову відповідачем, суд дійшов наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Позивач навчається на договірній основі на другому курсі денної форми навчання факультету публічного управління та права Державного університету «Житомирська політехніка», термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою факультету публічного управління та права Державного університету «Житомирська політехніка» від 07.07.2020 року № 103/2020 та копією договору про надання освітніх послуг.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1).досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2).продовження ними навчання; 3).потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4).наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц.

Дослідженням доказів судом встановлено, що позивач, будучи повнолітньою дочкою відповідача, дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання денної форми у вищому навчальному закладі та не спроможна сама себе утримувати.

Проте, доказів у підтвердження обставини матеріальної спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки позивачем суду не подано, вказаної обставини не доведено. Навпаки, у підтвердження обставини матеріальної неспроможності відповідача сплачувати аліменти позивачу до матеріалів справи додано копію довідки до акту огляду МСЕК № 213822 від 12.01.2016 року, з якої вбачається, що відповідач є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду, тобто є непрацездатним і не в змозі мати самостійний заробіток, а перебуває на державному утриманні у вигляді виплати пенсії по інвалідності.

Відтак, за недоведеності обставини спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу лише та обставина, що він є батьком і на нього покладено обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. А за доведеності обставини непрацездатності відповідача, суд дійшов переконливого висновку, що визнання ним позову порушуватиме його права, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.12.2020 року.

Суддя: В. І. Вачко