Номер провадження 2/756/2178/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Нєдєлько Т.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2019 року у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, у якій просив стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду у розмірі 72 мінімальних заробітних плат та на користь своєї доньки ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 54 мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03.03.2015 зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1 частиною погребу (літера «А»). Зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 передати ОСОБА_1 комплект ключів від хвіртки, будинку та погребу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2015 зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 1/2 частиною кухні (літера «Б»), 1/2 частиною сараю (літера «В»), 1/2 частиною вбиральні (літера «Д»), 1/2 частиною споруджень під № 1-4 домоволодіння АДРЕСА_3 . Зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 передати ОСОБА_1 комплект ключів від кухні, сараю, вбиральні, споруджень під № 1-4.

Позивач стверджує, що свідомо ухиляючись від виконання зазначених судових рішень, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїми діями фактично позбавляють його та неповнолітню дочку ОСОБА_4 права власності на частину будівлі домоволодіння АДРЕСА_3 . Вказана ситуація є психотравмувальною для позивача та його доньки, що викликала моральні страждання. За ступенем ОСОБА_1 було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 72 мінімальних заробітних плат на момент розгляду справи судом. За ступенем доньці ОСОБА_4 були спричинені значні моральні страждання, яку він оцінює в розмірі 54 мінімальних заробітних плат на момент розгляду справи судом.

Виконуючою обов`язки голови Дарницького районного суду м. Києва 04 жовтня 2019 року внесено подання про направлення матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо передачі справи до іншого суду, оскільки ОСОБА_1 є діючим присяжним Дарницького районного суду м. Києва.

09 жовтня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду підсудність вказаної вище справи визначена Оболонському районному суд м. Києва.

21 жовтня 2019 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва по справі відкрито провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що наведені в позовній заяві.

У судовому засіданні представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечували та просили у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, оскільки їхні довірителі жодним чином не порушували права позивачів, а рішення суду виконали.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва у справі № 753/9766/14-ц від 03.03.2015 зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1 частиною погребу (літера «А»). Зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 передати ОСОБА_1 комплект ключів від хвіртки, будинку та погребу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2015 у справі № 753/8463/15-ц зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 1/2 частиною кухні (літера «Б»), 1/2 частиною сараю (літера «В»), 1/2 частиною вбиральні (літера «Д»), 1/2 частиною споруджень під № 1-4 домоволодіння АДРЕСА_3 . Зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 передати ОСОБА_1 комплект ключів від кухні, сараю, вбиральні, споруджень під № 1-4.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно актів державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ від 10.06.2015, які засвідчені підписами стягувача - ОСОБА_1 та боржників - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що відповідачами за адресою: АДРЕСА_3 , були передані комплект ключів від хвіртки, будинку та погребу. Також державним виконавцем встановлено, що відповідачі не чинять позивачу перешкод у користуванні майном, а рішення суду виконане у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виконання рішення суду) у разі присудження стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з актів державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ від 10.06.2015, рішення Апеляційного суду міста Києва у справі № 753/9766/14-ц від 03.03.2015 виконане у повному обсязі. Вказані акти не спростовані позивачем, а відтак у суду відсутні правові підстави для визнання відповідачів такими, що порушили права позивача у зв`язку з невиконанням рішення Апеляційного суду міста Києва від 03.03.2015.

З приводу кримінального провадження за № 0000620 від 29.01.2014, на яке посилається позивач як на підставу своїх вимог, судом встановлено, що постановою Дарницького УП ГУ НП у м. Києві вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу злочину.

Відповідно до дозволу Управління державного архітектурно-будівельного контролю КМДА № 315 від 01.08.2003 вбачається, що кухня (літера «Б»), сарай, вбиральня, спорудження під № 1- 4 фактично є окремим житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 , що спростовує факт невиконання відповідачами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2015.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виконання рішення суду) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачем надано висновки експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження від 19.07.2019 № 15632/19-61 та від 24.07.2019 № 15355/19-61 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз експерта Ірхіна Ю.Б., відповідно до яких орієнтовний еквівалент грошової компенсації відповідачами спричиненої ОСОБА_7 моральної шкоди за завдані страждання складає 72 мінімальних заробітних плат на момент розгляду справи судом. Орієнтовний еквівалент грошової компенсації спричиненої дочці ОСОБА_4 моральної шкоди за завдані страждання складає 54 мінімальних заробітних плат на момент розгляду справи судом.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювана; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана; вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Проаналізувавши вищевказане, судом встановлено, що у експертному дослідженні відсутні відомості про те, що експерт Ірхін Ю.Б. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також те, що відповідний висновок підготовлений для подання до суду, що свідчить про недотримання вимог ст. 106 ЦПК України. Окрім того, як вказано вище, факт невиконання рішення відповідачами спростовується актами державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ від 10.06.2015 та дозволом Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю КМДА № 315 від 01.08.2003.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суду не вдається встановити, що відповідачами завдано позивачам моральних страждань, таким чином суд вбачає необхідним у задоволенні позову відмовити.

На підставі вищевикладеного та ст. 22, 1167 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 106, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2020 року.

Суддя І.В. Белоконна