Справа № 127/2-95/10
Провадження 4-с/127/88/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Поливаній Ю.В.,
за участю головного державного виконавця Центрального ВДВС Цимбалюк (Міщук) Т.А.,
представника боржника Зороглян А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Міщук Т.А., в якій просив суд: поновити строк на оскарження дій головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Міщук Т.А. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 року у виконавчому провадженні №56404317; визнати незаконною та скасувати постанову від 08.07.2020 року про закінчення виконавчого провадження №56404317 з примусового виконання виконавчого листа від 09.02.2017 року №2-95/10, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про зобов`язання Вінницького обласного комісаріату надати квартиру сім`ї ОСОБА_1 , яка складається з: дружини - ОСОБА_3 , дочки - ОСОБА_1 , дочки - ОСОБА_1 , винесену головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Міщук Т.А.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказував, що 10.05.2018 року ОСОБА_1 подав заяву до Центрального ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 09.02.2017 року №2-95/10, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов`язання Вінницький обласний комісаріат надати квартиру сім`ї ОСОБА_1 яка складається з: дружини - ОСОБА_3 , дочки - ОСОБА_1 , дочки - ОСОБА_1 .

На підставі вказаного виконавчого листа 16.05.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №56404317.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 08.07.2020 року закрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-95/10 від 09.02.2017 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник вважає, що вчинені головним державним виконавцем Міщук Т.А. виконавчі дії, а саме: перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу та надіслання заяви про вчинення злочину, не є належними та достатніми заходами виконання рішення суду згідно виконавчого листа №2-95/10 від 09.02.2017 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов`язання Вінницький обласний комісаріат надати квартиру сім`ї ОСОБА_1 та не свідчить про вжиття вичерпних заходів з його виконання.

На думку стягувача ОСОБА_1 , звернення державного виконавця до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення не є свідченням того, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів передбачених чинних законодавством України щодо примусового виконання рішення суду та встановлення неможливості його виконання.

Крім того, виконавчий лист №2-95/10 був частково виконаний (стягнення грошової компенсації, поновлення в списках осіб, які перебувають на квартирному обліку на отримання житлового приміщення), проте вищезазначене судове рішення в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати квартиру сім`ї ОСОБА_1 не виконується протягом 10 років. Неодноразово виконавчий лист втрачався органами державної виконавчої служби, що також свідчить про неналежне виконання державними виконавцями вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У скарзі вказано, що постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 року ОСОБА_1 отримав лише 23.09.2020 року, а 01.10.2020 року ОСОБА_1 направив до Вінницького міського суду Вінницької області скаргу на постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 року. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2020 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду з підстав невиконання скаржником вимог ст. 183 ЦПК України. Про наявність ухвали суду від 06.10.2020 року скаржник дізнався 19.10.2020 року і на момент повторного подання скарги, ОСОБА_1 не отримав від Вінницького міського суду Вінницької області вище зазначену ухвалу, тому вважає, що строк на оскарження дій державного виконавця пропущений ним з поважних причин та підлягає поновленню судом.
Стягувач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд скарги у відсутність ОСОБА_1 та його представника, вимоги викладені у скарзі підтримав у повному обсязі (а.с. 37-38).

Головний державний виконавець Центрального ВДВС ОСОБА_4 в судовому засіданні просила у задоволенні скарги відмовити з підстав зазначених у відзиві (а.с. 23-25). Суду пояснила, що нею було вжито всіх можливих заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання виконавчого листа №2-95/10 від 09.02.2017 року, її дії відповідають вимогам закону.

Представник боржника - ІНФОРМАЦІЯ_1 у Зороглян А.Є. в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки державним виконавцем вчинено вичерпний перелік дій щодо виконання рішення суду.
Суд, заслухавши пояснення головного державного виконавця, представника боржника та дослідивши матеріали скарги, цивільної справи № 2-95/10, а також матеріали виконавчого провадження, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Приписами ч. 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами..

Згідно ч. 2 ст. 18 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

У випадку невиконання рішення суду добровільно, воно підлягає виконанню у примусовому порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призвело б до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

При цьому, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Дана стаття містить вичерпний перелік дій під час здійснення виконавчого провадження, які виконавець зобов`язаний вчинити та які має право вчинити.

Судом встановлено, що у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) знаходилось виконавче провадження №56404317 з виконання виконавчого листа №2-95/10 від 09.02.2017 про зобов`язання Вінницького обласного комісаріату надати квартиру сім`ї ОСОБА_1 , яка складається з дружини - ОСОБА_3 , дочки - ОСОБА_1 , дочки - ОСОБА_5 .

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як передбачено ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Актом державного виконавця від 04.06.2018 року встановлено, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 (Вінницький обласний військовий комісаріат) квартиру сім`ї ОСОБА_5 не надано (а.с. 51).

Постановою головного державного виконавця Центрального ДВС ОСОБА_4 від 04.06.2018 року у виконавчому провадженні №56404317 з примусового виконання виконавчого листа №2-95/10, виданого 09.02.2017 року за невиконання рішення суду накладено на боржника - ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф на користь держави в розмірі 5100 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с. 50).
Актом державного виконавця від 15.07.2019 року встановлено, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №2-95/10, виданого 09.02.2017 рокуне виконано (а.с. 52).

Постановою головного державного виконавця Центрального ДВС Цимбалюк (Міщук) Т.А. від 15.07.2019 року у виконавчому провадженні №56404317 з примусового виконання виконавчого листа №2-95/10, виданого 09.02.2017 року за повторне невиконання рішення суду накладено на боржника Вінницький обласний військовий комісаріат штраф на користь держави в розмірі 10200,00 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 53).

15.07.2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС ОСОБА_4 направлено до Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 54-56), відповідно до якого державний виконавець просила внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання даного повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; притягнути ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_6 до відповідальності передбаченої санкцією ст. 382 Кримінального кодексу України щодо умисного невиконання рішення суду, що набрало законної сили; про наслідки розгляду повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та прийняте рішення письмово повідомити Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у строки передбачені чинним законодавством.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС Цимбалюк (Міщук) Т.А. від 08.07.2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-95/10, виданого 09.02.2017 року про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати квартиру сім`ї ОСОБА_5 , яка складається з дружини ОСОБА_3 , дочки ОСОБА_5 , дочки ОСОБА_5 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11, 33). Дану постанову було направлено учасникам виконавчого провадження відповідно до супровідного листа та реєстру відправлення простої кореспонденції (а.с. 32, 34-35).

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом.

Згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Дослідивши матеріали скарги ОСОБА_5 , матеріали цивільної справи №2-95/10 та матеріали виконавчого провадження, беручи до уваги положення Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що державний виконавець передчасно дійшла висновку про закінчення виконавчого провадження, оскільки не вчинила всіх достатніх, ефективних заходів, передбачених законом для повного і реального виконання рішення суду, застосувавши формальний підхід щодо виконання рішення суду, тому скарга підлягає задоволенню.

Так, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, складено акти про невиконання рішення суду, винесено постанови про накладення штрафів на боржника, направлено подання до органу поліції стосовно боржника про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що постанови державного виконавця про накладення на боржника штрафів в сумі 5100 грн., 10200 грн. виконані, що за наслідками подання державного виконавця до органу поліції стосовно боржника про вчинення кримінального правопорушення слідчим або уповноваженою особою органу досудового розслідування внесено відомості про кримінальне правопорушення з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання судового рішення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що проводиться відповідне досудове розслідування за поданням державного виконавця з урахуванням того, що з моменту направлення державним виконавцем подання до органів поліції про вчинення кримінального правопорушення (15.07.2019 року) і до моменту винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження (08.07.2020 року) минув майже рік. У вказаний проміжок часу державним виконавцем не було вчинено будь-яких інших виконавчих дій.

Отже, суд виходить з того, що державний виконавець не вжила достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документу всупереч вимогам статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», внаслідок чого рішення суду, яке набрало законної сили, тривалий час не виконується, а винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 року є передчасним та таким, що порушує права стягувача у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про скасування постанови від 08.07.2020 року про закінчення виконавчого провадження №56404317 з примусового виконання виконавчого листа від 09.02.2017 року №2-95/10, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про зобов`язання Вінницький обласний комісаріат надати квартиру сім`ї ОСОБА_5 яка складається з: дружини - ОСОБА_3 , дочки - ОСОБА_5 , дочки - ОСОБА_5 , винесену головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_4 , оскільки рішення суду не виконано, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 18 ЦПК України про обов`язковість судових рішень та порушує права і законні інтереси ОСОБА_5 як стягувача.

Звертаючись до суду із скаргою, стягувач ОСОБА_5 вказував, що постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 року отримав лише 23.09.2020 року, а 01.10.2020 року ОСОБА_5 направив до Вінницького міського суду Вінницької області скаргу на постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 року. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2020 року скаргу ОСОБА_5 повернуто без розгляду з підстав невиконання скаржником вимог ст. 183 ЦПК України. Про наявність ухвали суду від 06.10.2020 року скаржник дізнався 19.10.2020 року і на момент повторного подання скарги, ОСОБА_5 не отримав від Вінницького міського суду Вінницької області вище зазначену ухвалу, тому вважає, що строк на оскарження дій державного виконавця пропущений ним з поважних причин та підлягає поновленню судом.
Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч. 1 ст. 449 ЦПК).

Згідно з ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України передбачено підстави і порядок поновлення та продовження процесуальних строків.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд керується тим, що вичерпного переліку таких підстав чинний Цивільний процесуальний кодекс України не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі.

Тому з урахуванням даних конкретних обставин справи, доводів заявленого клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця та наданих сторонами доказів, а також права особи на судовий захист своїх прав та інтересів, суд вважає за можливе поновити скаржнику ОСОБА_5 строк звернення до суду із даною скаргою.

Керуючись ст. ст. 1, 5, 10, 18, 39, 48, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 18, 126, 127, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.07.2020 року у виконавчому провадженні №56404317.
Скасувати постанову від 08.07.2020 року про закінчення виконавчого провадження №56404317 з примусового виконання виконавчого листа від 09.02.2017 року №2-95/10, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про зобов`язання Вінницького обласного комісаріату надати квартиру сім`ї ОСОБА_5 яка складається з: дружини - ОСОБА_3 , дочки - ОСОБА_5 , дочки - ОСОБА_5 , винесену головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали суду складено 07.12.2020 року.

Суддя: