Справа № 347/1914/20
Провадження № 2/347/737/20
01 грудня 2020 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Драч Д.С.,
з участю секретаря Терлюжак Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,
22.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що після одруження 30 серпня 1978 року ОСОБА_1 разом з своїм чоловіком - ОСОБА_3 оселилися в АДРЕСА_1 в належне чоловікові домогосподарство, в якому проживали до смерті ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про його смерть від 19 лютого 2020 року. Збудоване домогосподарство складається: з дерев`яної хати загальною площею 21,4 м2 (житлова площа, 9,1 м2), дерев`яного сараю, дерев`яної вбиральні, дерев`яного навісу, криниці, що підтверджується наявним технічним паспортом та випискою з інвентаризаційних матеріалів. Згідно висновку про вартість оцінки виконаної ФОП ОСОБА_5 домогосподарство оцінено на загальну суму, яка складає 35 485 грн.
В шлюбі в даній сім`ї народилися: ОСОБА_2 , 1988 року народження, ОСОБА_6 , 1978 року народження, ОСОБА_7 , 1981 року народження, ОСОБА_8 , 1979 року народження, ОСОБА_9 , 1985 року народження, ОСОБА_10 , 1977 року народження.
ОСОБА_4 за життя ніяких заповітів по собі не залишив. Після смерті відкрилася спадщина за законом на частку належного йому спільного сумісного майна подружжя. Про оформлення такого спадкового майна ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. Всі вищевказані діти написали заяви про відмову від належної їм частки у спадковому майні на користь своєї матері, крім сина ОСОБА_11 , який таку заяву не міг написати з поважних причин (постійне проживання в Польській республіці), то ОСОБА_1 має підстави отримати свідоцтво на право приватної власності на майно у 6/7 частині від такого, тобто на загальну суму 30 415,71 грн.
Але у зв`язку із відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно 24.09.2020 року нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Позивач в судове засідання не з`явився, у позові просив справу розглянути у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідача до суду повторно не прибув, повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку. Відзив не подавав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження від 03.05.1977 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 одружився на ОСОБА_12 , після реєстрації присвоєно прізвище ОСОБА_13 (а.с.6), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 19.02.2020 року (а.с.7); згідно довідки №1149 від 16.10.2020 року виданою Рожнівською сільською радою ОТГ с. Хімчин у господарській книзі №10 будинок і господарській будівлі по АДРЕСА_1 належали ОСОБА_4 с. Хімчин, Косівського району Івано-Франківської області (а.с.13); право власності на вказаний будинок не зареєстровано, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів від 06.07.2020 року (а.с.18); постановою від 24.09.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 6/7 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд після смерті ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.8); довідкою №713 від 25.06.2020 року стверджується, що на час відкриття спадщини ОСОБА_4 проживав у спірному господарстві та разом із ним проживали, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.34); ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відмовились на користь ОСОБА_1 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними заявами (а.с.35-39).
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Право на спадкування у разі відсутності заповіту мають особи, що належать до спадкоємців за законом (ст.1223 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
А відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем.
Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).
Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Оскільки ОСОБА_4 за свого життя не здійснив реєстрацію свого права власності на спірний будинок, після його смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцеві господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1261 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-289 ЦПК України , суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 6/7 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом, яке знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з: дерев`яного житлового будинку загальною площею 21.4 м2 (житлова площа 9.1м2), дерев`яного сараю, дерев`яного навісу, дерев`яної вбиральні, криниці після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Хімчин Косівського району Івано-Франківської області.
Копію заочного рішення надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Д.С. Драч