Провадження №2/760/2219/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ з а о ч н е /

03 липня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Шпори М.М.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернувся до суду з позовом і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що вона згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 21 січня 1994 року, виданого на підставі Розпорядження Київської міської державної адміністрації під № 946 від 20 червня 1996 року, Рішення Виконавчого Комітету Київської міської Ради народних депутатів під № 789 від 28 серпня 1989 року та Довідки ЖБК «Будівельник-2» під № 370 від 24 липня 1996 року, вона є власником вказаної квартири.

Відповідно до довідки № 18 від 23 лютого 2017 року в зазначеній квартирі зареєстровані її діти - відповідачі в справі.

Останні не проживають у вказаній квартирі тривалий час без поважних причин, про що 10 травня 2019 року та 10 листопада 2019 року складено відповідні акти про фактичне проживання, та довідки, складені представниками обслуговуючої організації.

Крім того, вони не сплачують комунальні платежі, не беруть участі в утриманні житла, особистих речей в квартирі не мають.

Перешкод в користування квартирою ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили.

Її діти давно виїхали за кордон, де постійно проживають.

Донька ОСОБА_3 вийшла заміж за громадянина Греції та з 2015 року постійно проживає разом з чоловіком у Грецькій Республіці, про що свідчить копія її Посвідки на постійне проживання.

Відповідач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_5 також з 2015 року проживають у США, про що також свідчить копія водійського посвідчення, виданого штатом Нью-Йорк 01 березня 2017 року, а також копія медичної страховки, датована 07 січня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_4 також з 2015 року постійно проживає у Польщі, про що також свідчить копія його Карти на проживання у Польщі від 05 травня 2015 року.

Враховуючи викладене, вважає, що відповідачі є такими, що втратили право користування квартирою, а тому просить задовольнити позов.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачі у судове засідання неодноразово не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

Судові повістки, що направлялися на їх адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Виходячи з цього повідомлення відповідачів про час розгляду справи було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному верб-сайті судової влади.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання.

З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідачі своїм правом не скористались, відзив на позову заяву не подали.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В пункті 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК).

Тобто, відносини між власником житла та членами його сім`ї є сервітутом.

Припинення сімейних відносин з власником помешкання не припиняє житлового сервітуту.

Встановлено, що позивачка відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 21 січня 1994 року є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 18 від 23 лютого 2017 року в зазначеній квартирі також зареєстровані відповідачі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми позивачки, а ОСОБА_5 - онукою.

/ а.с. 8; 12 /

З матеріалів справи вбачається та підтверджуються наданими позивачкою доказами її донка ОСОБА_3 - відповідачка ОСОБА_3 з 2015 року постійно проживає разом з чоловіком у Грецькій Республіці, що підтверджується копією її Посвідки на постійне проживання.

Син позивачки та онука - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 2015 року у США, про що підтверджується копією водійського посвідчення, виданого штатом Нью-Йорк 01 березня 2017 року, а також копією медичної страховки, датованої 07 січня 2015 року.

Син - відповідач ОСОБА_4 з 2015 року постійно проживає у Польщі, що підтверджується копією Карти на проживання від 05 травня 2015 року.

Позивачка у судовому засіданні зазначила, що відповідачі з реєстрації в квартирі не знялися до цього часу, так як не мають можливості приїхати в Україну.

Згідно з актами від 10 травня 2019 року та 10 листопада 2019 року відповідачі не проживають в спірній квартирі з 01 листопада 2018 року.

Це підтверджується і Довідками від 10 травня 2019 року та 10 листопада 2019 року про не проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 .

/ а.с. 14 - 17; 81 - 96 /

Факт тривалого непроживання відповідачів у спірній квартирі у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7 - чоловік позивачки, та ОСОБА_8 .

Як зазначено в статтях 405, 406 ЦК України у разі виникнення спору між власником житла та особами, які вселились в житлове приміщення як члени його сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права має відбуватись згідно вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність особи понад один рік без поважних причин.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом.

Згідно з ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 391 ЦК встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин та викладеного вище, тривалого непроживання відповідачів в спірному житловому приміщенні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченої ним суми судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 64, 65, 156 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН невідомий / , ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН невідомий / , ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН невідомий/, ОСОБА_5 / ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН невідомий / на користь ОСОБА_1 / адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 , 40 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 08 липня 2020 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва