Справа № 464/8250/17
пр.№ 2/464/364/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.,

при секретарі Бусько Ю.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Перша Львівська державна нотаріальна конторапро визнання заповіту недійсним, -

встановив:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить визнати заповіт ОСОБА_5 , посвідчений Культемах О.Ф., державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори 04.03.2015 за реєстровим №5-92, недійсним; скасувати право власності ОСОБА_4 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_3 являється власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Іншими 2/3 частинами вищезазначеної квартири володів батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом за померлим ОСОБА_5 . При зверненні з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чорній С.Б., якою було відкрито спадкову справу по спадкуванню за померлим ОСОБА_5 , ОСОБА_3 було отримано відмову у визнанні його спадкоємцем у зв`язку з наявністю в матеріалах справи заповіту, посвідченого Культемах О.Ф., державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори 04.03.2015 за реєстровим № 5-92. Даний заповіт був підписаний ОСОБА_5 . Згідно даного заповіту ОСОБА_5 заповів усе своє майно ОСОБА_4 . Вище зазначений заповіт вважає недійсним, оскільки в 2013 році ОСОБА_5 було встановлено діагноз хвороба Альцгеймера, що підтверджується, медичною карткою амбулаторного хворого. В останні роки життя ОСОБА_5 не впізнавав свого сина, вважав, що він знаходиться в Афганістані де бориться з талібами. Про це він неодноразово розповідав сусідам. У 2015 році ОСОБА_5 перебував на лікуванні в Львівській обласній державній клінічній психіатричній лікар, де підтвердили його діагноз. Тобто, при складанні заповіту ОСОБА_5 не усвідомлював і не міг усвідомлювати значення своїх дій. Про це захворювання ОСОБА_5 відповідачу було відомо, проте, ОСОБА_4 про це захворювання нотаріусу не повідомив. Відповідач скориставшись тим, що в наслідок захворювання спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій, заволодів майном, що належало ОСОБА_5 , а тому просить визнати недійсним заповіт складений Цвігуном 3. Г. від 04.03.2015 та скасувати право власності ОСОБА_4 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.01.2018 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.02.2018 клопотання представника позивача ОСОБА_1 задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Чорній Світлани Богданівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 23.03.2018 клопотання представника позивача ОСОБА_1 задоволено. Витребувано з Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні історію хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_5 , який в 2015 році проходив лікування у Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні.

14.05.2018 від представника відповідача ОСОБА_6 до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому просить в задоволені позову відмовити, оскільки позивачем не доведено, а матеріалами справи не встановлено жодних підстав передбачених ст. 215 та 225 ЦК України, які б вказували про недійсність оскаржуваного заповіту, саме в момент його укладення, а від так позовні вимоги задоволенню не підлягають.

08.06.2018 від представника позивача ОСОБА_1 до суду поступила відповідь на відзив. В якій зазначив, що відповідач умисно не повідомив нотаріуса про наявність у ОСОБА_5 психічного захворювання хоч на момент складання заповіту дане захворювання вже було діагностовано Львівською обласною клінічною психіатричною лікарнею, що підтверджується матеріалами історії хвороби останнього.

Ухвалою суду від 30.08.2018 призначено по даній справі судову посмертну психіатричну експертизу.

27.03.2019 на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №21-к.

Ухвалою суду від 05.04.2019 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 05.12.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 02.12.2020 відмовлено представнику відповідача ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про призначення повторної судово - посмертної психіатричної експертизи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте, 18.12.2020 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши вступні слова сторін, покази свідків, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04.03.2015 ОСОБА_5 уклав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 5-92, згідно якого все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на, що за законом матиме право заповідає ОСОБА_4 .

Як вбачається з свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 12.03.1996 квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2009 ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 успадкував спадкове майно, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 12.01.2017 стверджується, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років, місце смерті с.Плугів.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №02-14 заведеної після смерті ОСОБА_5 остання заведена на підставі заяви ОСОБА_4 , як спадкоємця на підставі Заповіту.

Згідно відповіді приватного нотаріуса ЛМНО Чорній С.Б. ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його спадкоємцем у зв`язку з наявністю в матеріалах спадкової справи заповіту, посвідченого Культемах О.Ф., державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори 04.03.2015 року за реєстровим № 5-92.

01.11.2017 приватним нотаріусом ЛМНО Чорній С.Б. видано ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 .

Позивач в обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вище зазначений заповіт вважає недійсним, оскільки в 2013 році ОСОБА_5 було встановлено діагноз хвороба Альцгеймера, що підтверджується, медичною карткою амбулаторного хворого.

Твердження позивача знайшли своє підтвердження у висновку судово-психіатричного експерта № 21/к від 12.12.2018 в якому зазначено, що ОСОБА_5 на момент укладання заповіту 04.03.2015 страждав хронічним, стійким психічним розладом у формі деменції при хворобі Альцгеймера з пізнім початком та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Встановлений діагноз хвороба Альцгеймера з пізнім початком, деменція середнього ступеня важкості з вираженим амнестичним с-м, у медичній карті амбулаторного хворого №1146813 відповідає діагностичним параметрам, діючої в Україні на той час, Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Уніфікований клінічний протокол первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) та паліативної допомоги "Деменція" затверджений наказом МОЗ України лише 19.07.2016.

Експерт, яким складено висновок № 21/к ОСОБА_8 , в порядку приписів ч. 4 ст. 72 ЦПК України з`явився до суду та надав роз`яснення щодо висновку та відповів на питання сторін, їх представників.

Допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_4 надав показання, що ОСОБА_5 являвся йому дядьком, був рідним братом його діда. На прохання дядька з 2005-2006 року проживав з ним у квартирі у м.Львові. З 2009-2010 не проживав з ним, оскільки служив в армії. Після повернення з армії продовжив з ним проживати. За час життя ОСОБА_5 не хворів на психічні захворювання, лише мав проблеми з артеріальним тиском. Він працював бухгалтером в спілці ветеранів, підробляв додатково ще бухгалтером. У 2015 році дядько повідомив його, що уклав заповіт. У 2016 після конфлікту з сусідкою ОСОБА_5 потрапив у психіатричну лікарню на Кульпарківську. Після лікарні він з дядьком та дружиною переїхали в село Плугів. ІНФОРМАЦІЯ_2 дядько помер у селі Плугів де його похоронили.

Свідок ОСОБА_9 надала показання про те, що є дружиною ОСОБА_4 , після одруження вона з чоловіком проживала у м. Львові з його дядьком ОСОБА_5 на квартирі. Після народження сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вони з чоловіком та сином переїхали проживати в село Плугів. ОСОБА_5 залишився сам проживати у місті Львові. За час життя ОСОБА_5 працював бухгалтером в спілці ветеранів, любив подорожувати. У нього були проблеми з тиском, ногами. Чи перебував ОСОБА_5 на лікуванні в психіатричній лікарні вона не знає. Відомо, що після конфлікту з сусідкою дядька забрали в психіатричну лікарню, де він перебував декілька днів (1-2 дні). Після чого його забрали на квартиру проживати. Про заповіт їй стало відомо у 2015 році.

Свідок ОСОБА_11 надала показання про те, що вона є тещою ОСОБА_4 . З ОСОБА_5 познайомилась у 2014 році на весіллі. Характеризує його, як адекватну, порядну, доброзичливу людину, психічних розладів не помічала. Їй відомо, що ОСОБА_5 мав проблеми з ногами. З ОСОБА_5 у квартирі в м.Львові жила її донька з ОСОБА_4 . Після народження дитини вони переїхали у село Плугів. Жили в селі, зимою їздили до Львова. Останній рік перед смертю ОСОБА_5 жив у селі в брата, помер у зв`язку із сердечною недостатністю. Сам ОСОБА_5 не проживав.

Свідок ОСОБА_12 надала показання про те, що вона є мешканкою села Плугів, працює продавцем в магазині. Неодноразово бачила ОСОБА_5 , який приходив у магазин. ОСОБА_5 останній рік перед смертю проживав в селі Плугів у рідного брата. ОСОБА_5 мав проблеми з ногами. Чи страждав психічними захворюваннями їй не відомо.

Свідок ОСОБА_13 надав показання про те, що він є племінником ОСОБА_5 . Він часто приїжджав у село ОСОБА_14 , йому не відомо чи хворів ОСОБА_5 на будь-які захворювання, проблем з пам`ятю у ОСОБА_5 він не помічав. Він був добрий, на здоров`я не скаржився. Чув, що в нього є син. Про те, що ОСОБА_5 перебував на лікуванні в психіатричній лікарні йому не було відомо.

Свідок ОСОБА_15 надала показання про те, що вона працює фельдшером в селі Плугів з 2011 року. ОСОБА_5 знає з дитинства. Як медичний працівник приходила в будинок брата ОСОБА_5 оглядала дітей. Інколи вимірювала тиск покійному ОСОБА_5 . Може охарактеризувати його, як привітну людину, з хорошою пам`яттю. На психічні розлади здоров`я він не скаржився. Останній рік свого життя проживав у селі Плугів де і помер.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , які надали показання, що при житті ОСОБА_5 не страждав психічними захворюваннями, на лікуванні з цього приводу не перебував, мав хорошу пам`ять, оскільки такі показання не узгоджуються з матеріалами справи, зокрема висновком експерта та встановленими в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до ч.1ст.236 ЦК нікчемний правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення .

Згідно п.16 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст.225 ЦК України (435-15) поширюється на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною. Однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними ( тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю .У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, отримані докази суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання недійсним заповіту, що складено 04.03.2015 ОСОБА_5 , оскільки доводи сторони відповідача, покази свідків не спростовують висновків, зроблених фахівцями у відповідній галузі, яким встановлено, що ОСОБА_5 на момент укладання заповіту 04.03.2015 страждав хронічним, стійким психічним розладом у формі деменції при хворобі Альцгеймера з пізнім початком та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім цього, оскільки, право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 набуте ОСОБА_4 на підставі заповіту ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф. від 04.03.2015 за реєстровим №5-92, який на момент його укладення не усвідомлював значення своїй дій, а тому свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 216, 225, 236, 1257 ЦК України та керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,258,259,263,268, 353-357 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Перша Львівська державна нотаріальна конторапро визнання заповіту недійсним - задоволити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф. від 04.03.2015 за реєстровим №5-92.

Скасувати право власності ОСОБА_4 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 640 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 08.12.2020.

Суддя Чорна С.З.