Справа № 587/953/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді - Черних О.М.

за участю секретаря судового засідання - Землюк А.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявлю про визнання батьківства відносно ОСОБА_6 , свої вимоги мотивує тим, що з відповідачкою з січня 2016 року і по дату подання позову підтримують шлюбні стосунки без реєстрації шлюбу. Під час шлюбних відносин в них народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в квітня 2019 року відповідачка повідомила позивачу про те, що в свідоцтві про народження ОСОБА_7 зазнечений інший батько, так як відповідачка з 2012 року та по даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Позивач просить суд визнати його батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як упевнений що саме він є батьком, а шлюб відповідачки лише на паперах.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розглдяу справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в письмових поясненнях позовні вимоги не визнала.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки твердження позивача є надуманами, зі слів відповідачки шлюбні стосунки з січня 2016 року вони з відповідачем не підтримували та мають просто дружні відносини.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, напрвив до суду заяву в якій просив слухати справу в його відсутність, позовні вимоги визнає.

Суд, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідачка з 2012 року та по теперішній час перебуває в зареєстрованому шлюбі з третьою особою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 , в свідоцтві про народження якого батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (дані обставини відомі зі слів сторін та письмових пояснень).

Згідно ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебували у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається 1) за заявою матері чи батька дитини, 2) за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

З положень ч. 1 ст. 129 СК України випливає, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записану конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

За клопотанням передставника позивача 14 серпня 2019 року ухвалою Сумського районного суду Сумської області булла призначена судово-медична генетична екпертиза, для встановлення кровного споріднення, встановлення батьківства, позивача - ОСОБА_3 відносно дитини - ОСОБА_6 . Для проведення вказаної експертизи необхідно було з`явитися до КЗ «Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи» позивачу та відповідачці разом з дитиною ОСОБА_6 для відібрання зразків крові. Однак відповідачка з сином не з`явилась для надання зразків крові, в зв`язку з чим вказана експертиза не проводилась (а.с.47-48, 61-62).

Суд звертає увагу, що відповідачка позов не визнає повністю, а позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, крім того покази свідків не можуть бути доказом по суті данного позову, а кровне споріднення позивача та ОСОБА_6 в суді не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту того, що він є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 122, 125, 128, 129 Сімейного кодексу України, ст. 53 КпШС, Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) про визнання батьківства - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних