Справа № 548/67/20
Провадження №2/548/187/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2020 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Коновод О.В.
за участю : секретаря судового засідання - Вовк М.І.
представника позивача - адвоката Чубенко Ж.А.
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу
Позиція позивача, представника та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення авансу, в обгрунтування якого вказав, що він ОСОБА_1 , у червні 2019 року уклав угоду з Відповідачем, ОСОБА_2 , щодо купівлі житлового будинку АДРЕСА_1 . Дана угода була укладена між сторонами в усній формі, оскільки Відповідач терміново мав їхати за кордон і часу для нотаріального оформлення договірних відносин не було.
Згідно домовленості Відповідач передає у власність Позивачу житловий будинок АДРЕСА_1 , без будь-яких боргових зобов`язань чи обтяжень, за ціною 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), а Позивач оплачує вартість будинку в наступному порядку: відразу по досягненні між сторонами домовленості передає Відповідачу готівкою аванс в розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), а залишок суми в розмірі 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 копійок) передає Відповідачу готівкою відразу після оформлення договору купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку.
З метою укладання договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку та враховуючи свою відсутність Відповідач уповноважив Романенка Артема Вячеславовича представляти його інтереси з питань підготовки до продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , про що видано відповідну довіреність та посвідчено 13 червня 2019 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбанем В.В., зареєстровано в реєстрі за № 478.
На виконання вказаної вище домовленості 13 червня 2019 року Відповідач передав Позивачу оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а саме: 1) договір дарування, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений 06 липня 2001 року державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Рибкою К.О. (зареєстровано в реєстрі за № 2775), згідно якого ОСОБА_2 прийняв у дарунок житловий будинок АДРЕСА_1 ; 2) Технічний паспорт на будинок станом на 21 липня 2001 року.
Позивач також виконав свою частину зобов`язань: цієї ж дати передав Відповідачу готівкою 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу житлового будинку в якості авансу.
Зазначені дії та наміри сторін доводяться оригіналом розписки, наданої 13 червня 2019 року ОСОБА_2 .
Однак, коли представник Відповідача по довіреності ОСОБА_4 розпочав виконувати дії по підготовці документів до продажу будинку виявилося, що за цим будинком рахуються великі борги (понад 10 000,00 грн.) за надані комунальні послуги (газопостачання та енергопостачання). Виявлені обставини значно здорожчують вартість будинку, тому Позивач втратив інтерес до його придбання, про що повідомив Відповідача. Враховуючи проведення 13 червня 2019 року Позивачем на користь Відповідача часткової оплати за будинок - авансу в розмірі 10 000,00 грн., Позивач звернувся до Відповідача з проханням повернути проплачені кошти. Відповідач пообіцяв, але до сьогодні, не дивлячись на неодноразові звернення Позивача, так і не повернув йому сплачені 10 000,00 грн. авансу за будинок.
Враховуючи недобросовісність Відповідача, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача на користь Позивача авансу в розмірі 10 000,00 грн., сплаченого ним в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу вище зазначеного будинку.
В судовому засіданні позивач та його предстаавник просили про задоволення позову в повному обсязі.
В судове засідання з розгляду справи по суті відповідач не з`явився, повідомлявся судом належним чином, відповідно до ч. 3 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило.
Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України.
Дослідивши заяви сторін по суті справи, наявін в матеріалах справи докази , суд доходить до наступного.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Як підтверджується матеріалами справи, позивач, ОСОБА_1 , у червні 2019 року уклав угоду з Відповідачем, ОСОБА_2 , щодо купівлі житлового будинку АДРЕСА_1 . Дана угода була укладена між сторонами в усній формі, оскільки Відповідач терміново мав їхати за кордон і часу для нотаріального оформлення договірних відносин не було.
З метою укладання договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку та враховуючи свою відсутність Відповідач уповноважив Романенка Артема Вячеславовича представляти його інтереси з питань підготовки до продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , про що видано відповідну довіреність та посвідчено 13 червня 2019 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбанем В.В., зареєстровано в реєстрі за № 478.
На виконання вказаної вище домовленості 13 червня 2019 року Відповідач передав Позивачу оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а саме: 1) договір дарування, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений 06 липня 2001 року державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Рибкою К.О. (зареєстровано в реєстрі за № 2775), згідно якого ОСОБА_2 прийняв у дарунок житловий будинок АДРЕСА_1 ; 2) Технічний паспорт на будинок станом на 21 липня 2001 року.
Позивач також виконав свою частину зобов`язань: цієї ж дати передав Відповідачу готівкою 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу житлового будинку в якості авансу.
Зазначені дії та наміри сторін доводяться оригіналом розписки, наданої 13 червня 2019 року ОСОБА_2 .
Однак, коли представник Відповідача по довіреності ОСОБА_4 розпочав виконувати дії по підготовці документів до продажу будинку виявилося, що за цим будинком рахуються великі борги (понад 10 000,00 грн.) за надані комунальні послуги (газопостачання та енергопостачання). Виявлені обставини значно здорожчують вартість будинку, тому Позивач втратив інтерес до його придбання, про що повідомив Відповідача. Враховуючи проведення 13 червня 2019 року Позивачем на користь Відповідача часткової оплати за будинок - авансу в розмірі 10 000,00 грн., Позивач звернувся до Відповідача з проханням повернути проплачені кошти. Відповідач пообіцяв, але до сьогодні, не дивлячись на неодноразові звернення Позивача, так і не повернув йому сплачені 10 000,00 грн. авансу за будинок.
Норми права, застосовані судом. Мотивована оцінка аргументів сторін.
У разі порушення договору з вини покупця відповідно до ст. 571 ЦК України завдаток залишається у продавця, у разі порушення договору з вини продавця відповідно до ст. 571 ЦК України продавець зобовязаний повернути покупцеві завдаток та додтаково сплатити суму у розмірі завдатку.
Продавець при підписанні даного Договору підтверджує, що завдаток отримав в повному обсязі та претензій не має.
Як слідує з пояснень сторін основний договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було.
Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.
Поняття завдатку визначено у статті 570 ЦК України, відповідно до положень якої завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовFязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ст.570 ЦК України).
У розумінні поняття завдатку, такий виконує наступні функції: 1) платіжну, яка полягає у тому, що завдаток видається у рахунок належних з боржника за договором платежів (тобто, завдаток є частиною суми, яку боржник зобовFязаний сплатити кредитору за основним договором; 2) забезпечувальну, яка проявляється в тому, що видача завдатку стимулює боржника до належного виконання основного зобовFязання, оскільки у разі порушення забезпеченого завдатком зобовFязання з вини боржника завдаток залишається у кредитора (абз.1 ч.1 ст.571 ЦК); водночас стимулююча дія завдатку певною мірою спрямована і на кредитора, який у разі порушення основного зобовFязання з його вини повинен повернути боржникові завдаток і додатково сплатити суму у розмірі завдатку чи його вартості (абз.2 ч.1 ст.571 ЦК); 3) підтверджувальну, суть якої зводиться до того, що видача завдатку засвідчує факт укладення основного договору.
Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.
З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне.
По-перше, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом.
По-друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі.
По-третє, сторони мають прямо зазначити, що сума грошей, що сплачується боржником у рахунок майбутніх платежів є завдатком.
Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом.
Договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами укладено не було, доказів ухилення відповідача від укладання договору суду не надано, тому передані позивачем грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.
Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути.
Отже, передані позивачем кошти є авансом, сторони не уклали та не оформили договір чи попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України; одна сторона відмовилися від майбутнього укладення договору, однак особа, що отримала грошову суму, відмовляється від повернення безпідставно отриманого, а тому такі кошти, незалежно від поведінки та вини будь-якої зі сторін, повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони надавались.Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу.
Суд вважає, що позивачем було передано відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000,00 грн саме в якості авансу за продаж будинку. Оскільки договір між сторонами не укладався, продаж будинку не відбувся, договір щодо завдатку у належній формі не оформлено, відповідно, передані кошти не виконують забезпечувальну функцію, правові наслідки статті 571 ЦК України в даному випадку не застосовуються - а відтак сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню.
Будь-яких заперечень від відповідача на адресу суду щодо протилежного , а саме не отримання цих коштів, отримання їх в меншій сумі чи за іншою правовою природою - не надходило.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, належні докази виконання відповідачем свого зобов`язання перед позивачем відсутні, а відтак позивачу необхідно повернути суму авансу у розмірі 10 000, 00 грн.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Так , ВС неодноразово розяснював, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
ВС дійшов висновку, що для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Суд касаційної інстанції зазначив, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.
За такого, отримані від позивача кошти за договром не були безпідставно набутим майном відповідачем.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За такого, суд вважає за можливе застосувати до вирішення заявлених позовних вимог належну правову підставу , яка відповідає дійсним правовідносинам сторін, тим більше, що позовна заява все ж таки містить посилання на положення цивільного законодавства щодо правової природи завдатку та авансу.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України.
Позивач, ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що доводиться копією посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 20 липня 2016 року Полтавським ОВК. Таким чином, Позивач на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354, ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу - задовольнити повністю.
Стягнути з Відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аванс в сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).
Стягнути з відповідача , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст судового рішення складено 08.12.2020 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. В`язівок, Хорольського району Полтавської області, адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .
Представник в інтересах Позивача: адвокат Чубенко Жанна Анатоліївна, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя: О.В. Коновод