ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 639/4991/18

провадження № 22-ц/818/75/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Хорошевського О.М.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участі секретаря: Пузікової Ю.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,

відповідач: Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 липня 2019 року, ухвалене суддею Труханович В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про визнання правочину недійсним та проведення реституції, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про визнання правочину недійсним та проведення реституції, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки.

В обгрунтування позову зазначає, що 25 грудня 2007 року у місті Харкові між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №839/3/27/38/7-719 у відповідності до якого банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 55 000, 00 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 10 грудня 2022 року.

25 грудня 2007р. між ним та ОСОБА_3 , було укладено договір купівлі - продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 8363 ПН ХМНО ХО Гавриловою Світланою Анатоліївною.

З метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, 25 грудня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №839/4/27/38/7-1009, згідно умов якого, останній передав в іпотеку Банку вищевказану квартиру, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2007р.

Отже, квартира була отримана у власність ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.12.2007 Приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А. за рахунок кредитних коштів в іноземній валюті, а сама квартира надана банку в іпотеку, як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Договором іпотеки сторони визначили, що у разі невиконання, або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у т.ч., шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

В зв`язку із настанням у 2008 р. мирової фінансової кризи, його фінансове становище стало скрутним, він втратив роботу, та припустився порушень договору кредиту та іпотечного договору.

04 червня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна йому стало відомо, що 15 травня 2018 року державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Л.М. за ПАТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на вищевказану квартиру, номер запису про право власності: 26214510. Підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 8371, виданий 25.12.2007р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Гаврилова С.А. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41169765 від 18 травня 2018року. Вважає, що вказаний правочин є недійсним.

Спірна квартира, що належала йому на праві власності, була єдиним його житлом, при цьому вона виступала як засіб забезпечення зобов`язання за споживчим кредитом, а тому її реалізація суперечить вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Він, як власник квартири згоди на відчуження квартири не надавав, про наявність проведення будь-якої оцінки предмета іпотеки, для застосування ст.37 ЗУ «Про іпотеку», відповідно до якого, Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, та виконання п.п., 4.5.3., п.4.5.,ст..4 іпотечного договору, інформацією не володіє, та вважає, що оцінка квартири взагалі не могла бути проведена, оскільки, окрім нього до його квартири, жодна особа без його відома, доступу не має.

Відтак проведення ПАТ «Укрсоцбанк» стягнення не предмет іпотеки, та реєстрація державним реєстратором Калініною Л.М. права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», на предмет іпотеки, було здійснено не у відповідності до вимог іпотечного договору та з порушенням ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Просить суд: визнати правочин з набуття ПАТ «Укрсоцбанк» , від 15.05.2018 р., (номер запису про право власності: 26214510), права власності на нерухоме майно, що належало позивачу: квартиру АДРЕСА_2 недійсним та провести реституцію; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Калініної Людмили Миколаївни, (Зміївська міська рада, Харківська обл.) про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», , від 15.05.2018р., номер запису про право власності: 26214510,, на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 липня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити про відмову в позові.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не врахував Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який не дозволяв реалізації квартири позивача, оскільки вона була предметом іпотеки та виступала, як забезпечення його зобов`язань за споживчим кредитом, наданим йому в іноземній валюті, та використовується як його постійне місце проживання.

Крім того, проведення стягнення Банком на предмет іпотеки було здійснено у не відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку», оскільки згоди на відчуження квартири він не надавав та він як власник квартири не володіє інформацією щодо проведення оцінки квартири.

Також Банком не було дотримано процедури, що передує зверненню стягнення на предмет іпотеки, а саме, йому не було надіслано письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк».

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. В свою чергу, АТ «Укрсоцбанк» жодних дій щодо відчуження квартири чи виселення позивача з займаного ним житлового приміщення не приймає, що узгоджується з положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд вважав позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В судовому засіданні було встановлено, що 25 грудня 2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», в особі начальника Азовсько - Донського відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» Масленнікова Єгора Валерійовича, та громадянином України - ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №839/3/27/38/7-719 у відповідності до якого банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 55 000,00 доларів США, зі сплатою 11, 75% процентів річних та з кінцевим терміном погашення до 10 грудня 2022 року. (а.с. 34-40)

Згідно п.п.1.3.1 п.п.1.3. статті 1 вказаного кредитного договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає в день укладення цього Договору - з позичальником ( ОСОБА_1 ), іпотечний договір № 839/4/27/38/7-1009, за умовами якого Позичальник ОСОБА_1 передає Кредитору (АКБ «Укрсоцбанк») в іпотеку однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , заставною вартістю 326 785, гривень, що в еквіваленті складає 64 710,00 доларів США за офіційнім курсом НБУ на дату укладання цього договору.

25 грудня 2007 р. між громадянином ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_3 , було укладено договір купівлі - продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 8363 ПН ХМНО ХО Гавриловою Світланою Анатоліївною. (а.с. 25)

Відповідно до п.4 вказаного договору купівлі-продажу: Продаж квартири вчинено за суму 326 785,00 грн., з яких гроші в сумі 49 010,00 грн., повністю отримані Продавцем ( ОСОБА_3 ) від Покупця ( ОСОБА_1 ) ще до підписання цього договору, а гроші в сумі 277 750,00 грн., Покупець зобов`язується сплатити Продавцю 25.12.2007 р., до 17 годин 00 хвилин за рахунок кредитних коштів, отриманих в Азовсько -Донському відділенні Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», у зв`язку з чим Продавець дає згоду Покупцю на передачу в іпотеку цієї квартири. Повний розрахунок по цьому договору підтверджується відповідною нотаріально засвідченою заявою Продавця.

В забезпечення виконання кредитного договору 25 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено іпотечний договір №839/4/27/38/7- 1009, за умовами якого, громадянин України - ОСОБА_1 надав банку у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №839/3/27/38/7-719 від 25.12.2007р., нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та належить Іпотекодавцю ( ОСОБА_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2007р., який посвідчено Приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А., за реєстровим № 8363. (а.с. 26-29, 30)

У п.4.1 та 4.5.3 вказаного іпотечного договору зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпеченні порукою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки судова колегія зазначає наступне.

21 березня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу ОСОБА_1 було направлено Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, відповідно до якого Банк вимагав сплатити борг за Кредитним договором № 839/3/27/38/7-719 від 25.12.2007 року, розмір якого станом на 15.03.2018 року складає 59 552, 81 доларів США. Банк також попередив ОСОБА_1 , що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». (а.с. 70-71, 72-73, 74, 75)

Вказане повідомлення було отримане ОСОБА_1 28 березня 2018 року, про що свідчить його особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с. 76)

Такими чином вимоги Закону України «Про іпотеку» було дотримано, належним чином повідомлено позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що скаржник як власник квартири згоди на відчуження квартири не надавав, про наявність проведення будь-якої оцінки предмета іпотеки, для застосування ст.37 ЗУ «Про іпотеку» не знав, проведення ПАТ «Укрсоцбанк» стягнення на предмет іпотеки, та реєстрація державним реєстратором Калініною Л.М. права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», на предмет іпотеки, було здійснено не у відповідності до вимог іпотечного договору та з порушенням ст.37 ЗУ «Про іпотеку», судова колегія зазначає наступне.

15 травня 2018 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни із заявою про реєстрацію права власності. (а.с. 155, 156)

До вказаної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» було додано Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 21.03.2018 року № 10482, Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, Іпотечний договір № 839/4/27/38/7-1009 від 25.12.2007 року, Кредитний договір № 839/3/27/38/7-719 від 25.05.2007 року (а.с. 157, 158, 159-160, 161-164, 165)

Відповідно до частини 1, 4 статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно частини 1 статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Частиною 1 статті 37 Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною 2 статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

У частині 1 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Враховуючи, що іпотечний договір укладений між сторонами містив іпотечне зстереження, яким передбачене набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору, необхідно вважати, що ПАТ «Укрсоцбанк» у позасудовому порядку набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме житлове майно вибуло з власності іпотекодавця за його згоди, як власника.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна здійснила процедуру реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо посилання на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд зазначає наступне.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР.

Так, дійсно, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2018 року № 137199646 квартира АДРЕСА_4 є єдиним нерухомим майном позивача ОСОБА_1

АТ «Укрсоцбанк» жодних дій щодо відчуження квартири чи виселення позивача з займаного ним житлового приміщення не приймає, що узгоджується з положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Сторони не заперечували, що оцінка іпотечного майна до реєстрації за іпотеко держателем права власності на нього не проводилась.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник надали пояснення згідно яких після реєстрації за Банком права власності на квартиру, що придбана за рахунок кредитних коштів банком було списано заборгованість у розмірі вартості квартири, визначеної у договорі купівлі-продажу від 25.12.2007 року у якому ОСОБА_1 був покупцем.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петракова Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - О.М.Хорошевський

Судді - І.В.Бурлака

В.Б.Яцина

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.