Справа № 369/1669/20
Провадження № 2/369/2439/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря - Мазурик Д.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача - Пазюри О.О. , Дмитренко О.О.,

у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Київоблгаз», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», про визнання права на забезпечення і встановлення безкоштовного індивідуального лічильника газу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - АТ «ОГС «Київоблгаз), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (далі - ТОВ «Київоблгаз Збут»), про визнання права на забезпечення і встановлення безкоштовного індивідуального лічильника газу.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є співвласником багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою належить йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31.01.2003.

На підставі публічного типового договору розподілу природного газу з АТ «ОГС «Київоблгаз», розроблений регулятором НКРЕКП відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» та затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, а також Договору про надання послуг з газопостачання з AT «ОГС «Київоблгаз» позивач споживає природний газ за вказаною адресою. Доказом факту приєднання споживача до договору природного газу є щомісячне споживання споживачем природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ.

Як зазначено ОСОБА_1 , частина вказаної квартири належить йому на праві власності, отже, відповідно і газова мережа, що знаходиться в межах його квартири є мережа після межі балансової належності AT «ОГС «Київоблгаз» та є об`єктом його власності. Внутрішньо-будинкова газова мережа є об`єктом спільної власності мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

16.01.2019 ОСОБА_1 була подана заява до відповідача про незаконність встановлення загальнобудинкового лічильника газу за вказаною адресою. На звернення № ЗГ-З 82-81020-0119, відповідачем було повідомлено, що за адресою АДРЕСА_3, було встановлено загальнобудинковий ВОГ (лічильник Itron G40 зав№ 5873143 з корректором ВЕГА 2,01 № 23677), який змонтовано в жовтні 2016 року. Відповідач зазначив, що ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, можуть як власник такого будинку так і оператор газорозподільної системи.

Позивачем було направлено звернення до КП БМР ЖЕК № 1 стосовно надання інформації чи існують між балансоутримувачем (а саме - КП БМР ЖЕК № 1) будинку за вказаною адресою та відповідачем договірні відносини стосовно дій, пов`язаних із встановленням загальнобудинкового лічильника газу. За результатами розгляду звернення від 11 лютого 2019 року, КП БМР ЖЕК № 1 зазначено, що між комунальним підприємством та ПАТ «Київоблгаз», правонаступник - AT «Київоблгаз», (чи будь-якими його структурними (регіональними) підрозділами) договір щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку не укладався.

11.02.2019 позивачем було направлено звернення до керівництва Білоцерківської філії по експлуатації газового господарства регіональної газової компанії «Київоблгаз» стосовно надання інформації на підставі якого нормативно-правового акту були врегульовані договірні відносини щодо встановлення будинкового вузла обліку газу за вказаною адресою.

Відповідачем надано відповідь на звернення від 13.02.2019 про те, що останній виконав затверджену НКРЕКП інвестиційну програму по забезпеченню комерційного обліку газу. Відповідач зазначив, що згідно глави 5 Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Також, було зазначено, що загальнобудинковий лічильник установлений відповідно до норм чинного законодавства .

29.03.2019 ОСОБА_1 подав заяву до Білоцерківського відділення ПАТ «Київоблгаз», останнім було повідомлено, що згідно роз`яснень НКРЕКП № 2475/16.1.1/7-18 від 13.03.2018, у разі встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу комерційний облік природного газу споживачам вважається забезпеченим згідно із Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Зокрема НКРЕКП було наголошено, що до внесення змін 21.12.2017 (які набули чинності з 19.01.2018) у Законі України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» була відсутня деталізація про те, що вузол обліку природного газу чи лічильник газу не міг бути загальнобудинковим.

Також, позивачем було подано запит до ФЕГГ AT «Київоблгаз» про надання копії акту про встановлення будинкового вузла обліку газу із вилученням інформації з обмеженим доступом шляхом ретушування копії та копію акту введення лічильника в експлуатацію із вилученням інформації з обмеженим доступом шляхом ретушування копії. Проте на запит, інформації від БЦ ФЕГГ AT «Київоблгаз» не було надано. Було зазначено, що Білоцерківське відділення не є юридичною особою, а лише структурним підрозділом AT «Київоблгаз». Начальник відділення не має повноважень надавати інформацію, яка була запитувана.

03.10.2019 ОСОБА_1 була подана претензія до AT «Київоблгаз» стосовно незаконності встановлення будинкового вузла обліку газу, зокрема від AT «Київоблгаз» вимагалось встановити в кв. АДРЕСА_4 прорив індивідуальний лічильник для забезпечення обліку спожитого позивачем природного газу; надати копію акту про встановлення будинкового вузла обліку газу в буд. АДРЕСА_3 прорив.

У відповідь на претензію № 81019-лв-16144-1019 від 18.10.2019 відповідач зазначив, що AT «Київоблгаз» зі свого боку забезпечило повний комерційний облік природного газу усіх мешканців будинку дотримуючись Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Щодо надання копії актів було повідомлено, що в документах містяться персональні дані фізичних осіб (зокрема ПІБ, посада), тому відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» у AT «Київоблгаз» відсутні правові підстави для надання копій документів.

Позивач зазначив, що встановлення відповідачем загальнобудинкового вузла обліку природного газу за вказаною адресою без згоди на це співвласників будинку та за відсутності відповідного договору про врегулювання цього питання є протиправним, оскільки посягає на спільне майно співвласників будинку.

Вимоги ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ці вимоги зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року. При цьому, у разі не встановлення у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єкта господарювання, облік газу до встановлення лічильників газу, здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі структурою тарифу для споживачів на послуги розподілу природного газу АТ «Київоблгаз» у період з 2011 року до теперішнього часу закладається встановлення квартирних лічильників газу, що передбачено ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто дане зобов`язання покладено на АТ «Київоблгаз».

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок АТ ОГС «Київоблгаз»; зобов`язати АТ ОГС «Київоблгаз» відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» за свій рахунок, здійснити встановлення в квартирі АДРЕСА_4 індивідуальний газовий лічильник як побутовому споживачу у відповідності до норм чинного законодавства; до встановлення індивідуального газового лічильника проводити нарахування за спожитий природний газ позивачу відповідно до норм законодавства України та пільг, що має позивач.

10 лютого 2020 року ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі.

16 березня 2020 року представником відповідача АТ «ОГС «Київоблгаз» було подано відзив на позовну заяву за № 10168, відповідно до якого зазначено, що згідно глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРС) ГРМ за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 46 «Про внесення змін до Постанови від 16.05.2002 року № 620 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинковим або на групу будинків)», можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи.

Як зазначив представник відповідача, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на Услуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу.

З метою недопущення підвищення тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01.10.2015 проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менших коштів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №395 від 24.03.2016 затверджено план розвитку газорозподільної системи ПАТ «Київоблгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах згідно з додатком. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2360 від 23.12.2016 внесено зміни до Постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 395. Згідно розділу І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Київоблгаз» на 2016 рік передбачено встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу за адресою: АДРЕСА_3 за рахунок ПАТ «Київоблгаз».

Згідно з пп. 1 п.6 Положення про НКРЕКП, затвердженого указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право: приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов`язковими до виконання суб`єктами природних монополій.

Відповідно до абз. 2 та 3 п. 13 вищевказаного Положення рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті в межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

Як зазначив представник відповідача, AT « ОГС «Київоблгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Київоблгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП №395 від 24.03.2016 та в подальшому постановою НКРЕКП № 2360 від 23.12.2016 року.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620 передбачена можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу. Рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620 (згідно Постанови Кабінету Міністрів від 27.01.2016 № 46) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків)» передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Таким чином, керуючись вимогами плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Київоблгаз» на 2016-2025 роки за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Крім того, введення в експлуатацію будинкового вузла обліку природного газу здійснюється відповідно до вимог глави 4 розділу 10 Кодексу ГРС.

Так, згідно норм п. 6 глави 4 розділу 10 Кодексу ГРС, за відсутності зауважень під час перевірки вузла обліку перед введенням його в експлуатацію представники Оператора ГРМ здійснюють заходи з опломбування складових частин вузла обліку та іншого сукупного обладнання відповідно до вимог Кодексу та складають акт приймання вузла обліку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту опломбування Оператором ГРМ будинкового вузла обліку та складання акту приймання будинкового вузла обліку в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку відповідно до Тимчасового положення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та на умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно з положеннями пункту 5.5 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, якщо об`єкт Споживача розміщений в багатоквартирному будинку (гуртожитку), що обладнаний загальнобудинковим лічильником газу чи на групу будинків (гуртожитків), визначення об`єму розподіленого та спожитого природного газу за Споживачем здійснюється з урахуванням Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою КМУ від 16.12.2002 №620 (зі змінами).

При цьому, у випадку відмови балансоутримувача від врегулювання договірних відносин з Оператором ГРМ, комерційний облік, а також розрахунки з побутовими споживачами (у яких відсутні індивідуальні вузли обліку) здійснюються на підставі показів загальнобудинкового вузла обліку, оскільки взаємовідносини між Оператором ГРМ та споживачем, у тому числі щодо обліку природного газу за показами загальнобудинкового обліку, в повній та достатній мірі врегульовані договором розподілу природного газу, укладеного на основі Типового договору розподілу.

Разом з тим, у разі встановлення будинкового лічильника природного газу комерційний облік природного газу споживачам вважається забезпеченим згідно Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», тому необхідність встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок AT «Київоблгаз» за адресами, де встановленні будинкові лічильники природного газу, відсутня.

Представник відповідача зазначив, що комерційний (приладовий) облік природного газу для побутових споживачів, у тому числі позивача, здійснюється виключно на підставі спеціальних законодавчих і нормативних актів, зокрема, постанов Державного регулятора - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (п. 32 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»), а саме: Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Закону України «Про ринок природного газу», глави 5 розділу 9, глави 5 розділу 11 кодексу газорозподільних систем, постанови НКРЕКП №547 від 31.03.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а саме встановлення лічильника газу) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

В ч. 1 ст. 6 Закону не зазначено право абонента на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так і загальнобудинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням.

При цьому, у відзиві на позовну заяву звернено увагу, що вищезазначений обов`язок на встановлення лічильнику газу трактується Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти AT «Київоблгаз».

Як зазначено представником відповідача, для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ.

Відповідно п.4 гл. 1 розділу IX Кодексу ГРС, комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними власниками газових мереж.

Згідно гл. 1 розділу 1 Кодексу ГРС, межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу

Згідно п.2.3.7 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 за №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207, зазначено, що точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій є вентиль на газопроводі, на фасаді будівлі.

Згідно з розділом 2 «Терміни та визначення» НПАОП 0.00.1.20-98 Правила безпеки систем газопостачання України (далі - Правила), ввідний газопровід - це ділянка газопроводу від вимикаючого пристрою на вводі в будинок (при встановленні вимикаючого пристрою зовні будинку) внутрішнього газопроводу, включаючи газопровід, прокладений в футлярі через стіну будинку.

Згідно з додатком 1 «Положення про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків, громадських будівель, підприємств побутового та комунального газопостачання» затвердженого наказом Державної акціонерної холдингової компанії «Укргаз» від 30.07.1997 за № 35 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.10.1997 за №451/2255, внутрішньобудинкова система газопостачання - це газопроводи низького тиску від запірного пристрою на вводі в будинок чи споруду, всі такі пристрої, розташовані між вводом та краном, встановленим перед газовим обладнанням, а також усі побутові газові прилади та апарати незалежно від їх технологічного призначення, прилади обліку газу.

Положеннями глави 5 розділу 9 Кодексу ГРС зазначено, що балансоутримувач (управитель) може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Таким чином, як зазначено у відзиві, AT «ОГС «Київоблгаз» правомірно встановлено загальнобудинковий ВОГ згідно вимог Кодексу ГРС.

Також зазначено, що позивач у своїй позовній заяві обґрунтовуючи незаконними дії AT «ОГС «Київоблгаз» щодо встановлення загальнобудинкового ВОГ за адресою: АДРЕСА_3 , просив суд визнати право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовими лічильником за рахунок AT «Київоблгаз» та зобов`язати AT «Київоблгаз» за свій рахунок здійснити встановлення в квартирі АДРЕСА_4 індивідуальний газовий лічильник як побутовому споживачу.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу» газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.

Таким чином, не встановлення у квартирі позивача індивідуального лічильника газу на час їх звернення до суду не свідчить про порушення такого права, оскільки за Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено граничний строк встановлення газорозподільними підприємствами лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі, а саме до 01 січня 2021 року.

Як зазначено представником відповідача, позивач обрав неналежний спосіб захисту, порушених на його думку прав, а саме, в прохальній частині п.п.2-3 позовної заяви позивач вказує на зобов`язання AT «ОГС «Київоблгаз» встановити індивідуальний газовий лічильник відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які передбачають строки, що ще не настали.

Представник АТ «ОГС «Київоблгаз» просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

27.05.2020 ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив за вх. № 18153, відповідно до якого зазначив, що відповідачем не враховано те, що грошові кошти на встановлення індивідуальних лічильників газу закладено в тарифі на розподіл газу. Згідно зі структурою тарифу для споживачів на послуги розподілу природного газу AT «Київоблгаз» у період з 2011 року до теперішнього часу закладається встановлення квартирних лічильників газу, що передбачено ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто дане зобов`язання покладено на AT «ОГС «Київоблгаз».

Зі змісту ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу та визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Оскільки позивач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 1січня 2021 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2260-VIII від 21.12.2017).

Відповідачем зазначено, що AT «ОГС «Київоблгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Київоблгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП № 395 від 24.03.2016 та в подальшому постановою НКРЕКП № 2360 від 23.12.2016 року. Проте позивач вважає, що затверджений план розвитку не може суперечити ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Також ОСОБА_1 зазначив, що постановою Окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у справі № 826/1413/17 визнано незаконним, - таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили та визнано нечинним в окремій частині Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, із змінами і доповненнями, внесеними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 листопада 2015 року №2845, від 10 березня 2016 №304, від 11 серпня 2016 року №1418, а саме в частині слів «... або загальнобудинковим», які містяться в абзаці сьомому пункту З глави 4 розділу IX цього кодексу.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу та у який період, позивач вважає за необхідне керуватися ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Позивач закцентував увагу, що загальнобудинковий лічильник газу був встановлений у будинку без згоди власників квартир. Свою незгоду останній неодноразово висловлював на адресу до ПАТ «Київоблгаз» (правонаступник AT «Київоблгаз»), про що надсилалися відповідні заяви.

AT «Київоблгаз», в своїх листах, не погоджувався з вимогою, щодо встановлення у будинку АДРЕСА_3 прорив індивідуальний квартирний лічильник газу, та примусово встановив у будинку загальнобудинковий лічильник.

На думку позивача, дії відповідача, щодо відмови у встановленні індивідуального лічильника газу є незаконними, а задоволення вимог позивача, щодо зобов`язання відповідача встановити індивідуальний лічильник обліку природного газу буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

ОСОБА_1 просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

23.06.2020 представник відповідача подав до суду аналогічні за змістом до відзиву на позовну заяву заперечення за вх. № 21982.

08.07.2020 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судове засідання 11.09.2020 позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбачений процесуальним законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі.

Відповідач в судове засідання 11.09.02020 не зявився. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбачений процесуальним законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 . Право власності на ј частину кв. АДРЕСА_2 за вказаною адресою належить йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31.01.2003.

Позивач є споживачем природного газу, а відповідач АТ "ОГС "Київоблгаз" - оператором ГРМ.

В жовтні 2016 року на будинок АДРЕСА_3 прорив, було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу - лічильник Itron G40 за № 5873143 з корректором ВЕГА 2,01 № 23677.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався із проханням про встановлення індивідуального лічильника до АТ «Київоблгаз» звертався до Білоцерківської філії по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" із заявами про встановлення індивідуального лічильника газу у його квартирі.

18.10.2019, 25.11.2019 АТ "Київоблгаз" надало позивачу відповідь на його звернення, у якій роз`яснено, що загальнобудинковим вузлом обліку природного газу забезпечено комерційний облік природного газу, спожитого мешканцями будинку АДРЕСА_3 прорив, відповідно, виконано Закон України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", при цьому закон не визначає, які саме лічильники мають бути встановлені загальнобудинкові чи індивідуальні. Також, повідомлено, що у разі незгоди власника квартир розраховуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку газу, споживач може встановити індивідуальний лічильник газу окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

По суті, ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні індивідуального лічильника газу.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст. 21 вищезазначеного Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

За змістом ст. 1 Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачі природного газу - це фізичні особи (населення), фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Як вже було зазначено, позивач є споживачем природного газу, а ПАТ "Київоблгаз", правонаступником якого є АТ "ОГС "Київоблгаз", - оператором ГРМ, тобто виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів.

Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців.

Згідно приписів ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 01 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 01 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.

Як вище зазначалося, в будинку позивача встановлений будинковий вузол обліку природного газу. У відповідь на звернення позивача про безкоштовне встановлення квартирного приладу обліку споживання природного газу, відповідачем по суті було відмовлено у задоволенні такої заяви та роз`яснено про відсутність обов`язку встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів газорозподільчого підприємства, тобто АТ «Київоблгаз».

Разом з тим, згідно із ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та житлових будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01січня 2021 року, що спростовує доводи відповідача про те, що останній як суб`єкт господарювання не зобов`язаний встановлювати за власний рахунок індивідуальні лічильники газу. Встановлення в 2016 році в будинку, в якому проживає позивач, загальнобудинкового лічильника обліку природного газу, не звільняє відповідача, з урахуванням вимог вищезазначеного Закону, від його обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу.

Також зміст ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання - газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.

Задоволення вимог позивача щодо визнання його права на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником та зобов`язання встановити йому останній буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість, є правильним.

Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 у справі №214/2435/17.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, слід керуватися ч.1ст.3Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів.

Доводи відповідача про те, що звернення позивача з даним позовом є передчасним через пролонгацію суб`єкту господарювання до 01 січня 2021 року терміну для забезпечення встановлення лічильників газу споживачам є безпідставними, оскільки зазначена обставинна не може обмежувати право позивача, як споживача, на встановлення у будь-який час індивідуального приладу обліку природного газу, до закінчення вказаного терміну та враховуючи фактичну відмову АТ «Київоблгаз» у встановленні такого лічильника після звернень ОСОБА_1 .

Проте, суд не вбачає правомірним задоволення вимоги ОСОБА_1 стосовно майбутнього нарахування за спожиття природного газу відповідно до норм законодавства України та пільг, що має останній, оскільки суд не може захищати гіпотетично порушені в майбутньому права, враховуючи, що відсутні підстави стверджувати, що відповідач не буде здійснювати нарахування не у відповідності до норм законодавства. Тим більше, позивач заявляючи дану вимогу не конкретизував яким саме чином, на його думку, повинно здійснюватися таке нарахування та які пільги, має останній у разі їх наявності.

Щодо інших тверджень сторін, письмових доказів, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, керуючись ст. 144 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 681 грн. 60 коп., у відповідності до Закону України «Про судовий збір», за дві вимоги немайнового характеру.

На підставі вищевикладеного, ч. 1 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ст. ст. 5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», Кодексу газорозподільних систем, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 81, 258, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства оператора газорозподільної системи Київоблгаз, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», про визнання права на забезпечення і встановлення безкоштовного індивідуального лічильника газу - задовольнити частково.

Визнати право за ОСОБА_1 на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз».

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» за власний рахунок здійснити встановлення в квартирі АДРЕСА_4 індивідуальний газовий лічильник як побутовому споживачу у відповідності до норм чинного законодавства.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Інформація про відповідача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (, адреса: 08150, Київська область, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178).

Інформація про третю особу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз» (, адреса: 04108, м. Київ, пр-т Свободи, буд. 2Г, літ. А).

Суддя: Т.В. Дубас