СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1430/20
01 червня 2020 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гродського
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів та про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без супроводу батька дитини,
у жовтні 2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , номер та серія паспорту: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_3 , номер та серія паспорту: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; Місце проживання: АДРЕСА_4 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 2003 року народження, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (або у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та надати дозвіл на багаторазові тимчасові поїздки за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_3 2003 року народження без супроводу його батька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , номер та серія паспорту: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до досягнення ним повноліття, у супроводі матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_3 , номер та серія паспорту: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; Місце проживання: АДРЕСА_4 ).
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого 02.04.2018 вказаний шлюб було розірвано, а син залишився проживати разом з позивачем, відповідач у свою чергу з 01.06.2014 перестав надавати матеріальну допомогу щодо утримання дитини він не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не допомагає ані морально ані матеріально, а також не дає дозволів на виїзд за кордон, що є важливим аспектом дитини.
Ухвалою Святошинського районного суд ум. Києва 05.11.2019 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 51).
У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 01.06.2020 подала до суду заяву в якій просила відкласти розгляд справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між сторонами 14.09.2002 зареєстровано шлюб у Макіївському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції (а.с. 31), який на підставі заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2018 розірвано (а.с. 50).
У вказаному шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 32).
Згідно довідки №1126 від 02.10.2019 виданої ТОВ «Комп`ерна академія Шан Київ» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається на курсі програми «МКА» в групі ВШ О 17-5, термін навчання складає 3 роки з 22.10.2017 по 22.10.2020 (а.с. 36).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи.
Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
З роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини з відповідача у розмірі по ј частині від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття
За змістом ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди батька не підлягають задоволенню, оскільки на момент ухвалення рішення дитина досягнула 17 років.
Пунктом 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про охорону дитинства»; п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»; ст. 303 ЦК України; ст.ст. 180-184, 190, 191 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України,
позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів та про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без супроводу батька дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір по справі у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 05.06.2020.