Справа № 368/1107/19
Провадження № 2/368/573/19
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"09" січня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 19 квітня 2016 року відповідач позичив у нього у борг гроші в сумі 32 180 (тридцять дві тисячі сто вісімдесят) доларів США та зобов`язався їх повернути у строк до 01 вересня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики на зазначену вище суму, позичальником власноручно була написана і надана позивачеві відповідна розписка від 19 квітня 2016 року.

Відповідач порушив умови договору позики, які були викладені у вигляді розписки та незважаючи на закінчення строку повернення коштів ще 01 вересня 2016 року, борг позивачеві не повернув хоча постійно запевняє про намір повернути кошти у найближчий час.

Станом на момент подачі цієї позовної заяви заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 32 180 (тридцять дві тисячі сто вісімдесят) доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 28 серпня 2019 року складає 25J64930*32180=809 807,45 (вісімсот дев`ять тисяч вісімсот сім) гривень 45 копійок, що і становить ціну позову.

Після спливу строку повернення грошей, тобто після 01 вересня 2016 року, усі усні нагадування та вимоги ОСОБА_2 щодо необхідності повернення коштів позитивного результату не дають, заборгованість залишається не сплаченою до цього часу. Більше того, відповідач не сплатив бодай частини боргу, що вказує на його бажання не повертати кошти взагалі. А тому просить стягнути з відповідача на його користь 809807,45 грн. заборгованості за договором позики.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надіслав клопотання в якому просить слухати справу у його відсутність та просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду повернулася судова повістка з відміткою, що адресат відсутній. Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, тобто відповідач повідомлений належним чином про час та місце проведення підготовчого засідання. А тому суд вважає за можливе та зі згоди представника позивача ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2016 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 у борг гроші в сумі 32 180 (тридцять дві тисячі сто вісімдесят) доларів США та зобов`язався їх повернути у строк до 01 вересня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики на зазначену вище суму, позичальником ОСОБА_2 власноручно була написана і надана позивачеві відповідна розписка від 19 квітня 2016 року.

Однак, ОСОБА_2 порушив умови договору позики, які були викладені у вигляді розписки та незважаючи на закінчення строку повернення коштів ще 01 вересня 2016 року, борг позивачеві не повернув хоча постійно запевняв про намір повернути кошти у найближчий час. Станом на момент подачі цієї позовної заяви заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 32 180 (тридцять дві тисячі сто вісімдесят) доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 28 серпня 2019 року складає 25J64930*32180=809 807,45 (вісімсот дев`ять тисяч вісімсот сім) гривень 45 копійок.

Після спливу строку повернення грошей, тобто після 01 вересня 2016 року, усі усні нагадування та вимоги ОСОБА_2 щодо необхідності повернення коштів позитивного результату не дають, заборгованість залишається не сплаченою до цього часу. Більше того, відповідач не сплатив бодай частини боргу, що вказує на його бажання не повертати кошти взагалі.

Невиконання вимог договору позики про повернення коштів змушує позивача звертатися за судовим захистом своїх порушених прав, оскільки позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та взагалі не виконує їх.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з приписів ч. 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у З (три) роки.

Дане встановлено на підставі розписки ОСОБА_2 від 19.04.2016 року роздруківки з інтернет-сайту НБУ про офіційний курс валют станом на 28.08.19 року.

А тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути 809807,45 грн. заборгованості за договором позики.

Так як позов задоволено то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 8098,07 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 207, 256, 525, 526, 610, 611, 1047,суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики у розмірі 809807 (вісімсот дев`ять тисяч вісімсот сім) гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судові витрати в сумі 8098,07 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України.

Повний текст заочного рішення виготовлено 09.01.2020 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта.