Ухвала

09 січня 2020 року

м. Київ

справа № 0417/2436/2012

провадження № 61-206 ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаної постанови суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу подано до Верховного Суду 24 грудня 2019 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник вказує про те, що пропуск цього строку був зумовлений тим, що заявник не був присутнім під час проголошення оскаржуваного судового рішення і його повного тексту не отримував. ОСОБА_1 стверджує, що копію постанови апеляційного суду йому не направляли, а з її повним текстом він ознайомився 26 листопада 2019 року на порталі Єдиного державного реєстру судових рішень після оприлюднення. Заяник вважає зазначені обставини поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.

Разом з цим, ОСОБА_1 не надав належних доказів на підтвердження факту невиконання судом положень статей 272, 386 ЦПК України щодо направлення сторонам у справі копій судових рішень та того, що відповідач не отримував копію оскаржуваного судового рішення поштовим відправленням або в суді першої чи апеляційної інстанції (нарочно).

Таким чином, наведені заявником причини, що призвели до пропуску строку на касаційне оскарження, не можуть бути визнані поважними.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно навести іншу поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження підстав пропуску цього строку.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційну скаргу оформлено з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року залишити без руху і надати строк для усунення зазначеного вище недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк