Провадження № 2/127/4480/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Павленко І.В.,

представника позивача Горбатюка В.В.,

представника відповідача Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про повернення сплачених грошових коштів за послуги з постачання теплової енергії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про повернення сплачених грошових коштів за послуги з постачання теплової енергії, мотивуючи позовну заяву тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В травні 2003 року вказана квартира була відключена теплопостачальною комунальною організацією від загальної мережі централізованого опалення. Для опалення в квартири і гарячого водопостачання була змонтована автономна система. З цього часу позивачу було припинено надання послуг з централізованого теплопостачання. На час відключення від загальної мережі тепловодопостачання - 08.05.2003 року, у ОСОБА_1 не було заборгованості за надані послуги за опалення і гаряче водопостачання. Крім того, в усіх під`їздах будинку АДРЕСА_2 , відключені батареї для опалення місць загального користування.

Разом з тим, за лютий 2019 року відповідач надав позивачу рахунок про необхідність сплатити за опалення квартири в сумі 60,00 грн. ОСОБА_1 зазначає, що він отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, а тому, метою недопущення припинення нарахування та виплати йому субсидії, він вимушений був сплатити дану суму за послуги, які йому надані не були. Також відповідачем було надано рахунок на суму 249,24 грн., які позивач оплатив. Загалом у березні-травні 2019 року позивач оплатив 309,24 грн. за послуги з постачання теплової енергії. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на його користь сплачені грошові кошти за послуги з постачання теплової енергії, які не надавались, в сумі 309,24 грн.

В судовому засідані представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях та просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить двокімнатна квартира під номером АДРЕСА_3 , що підтверджується договором дарування від 18.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. (а.с. 19, 22).

Згідно з актом про припинення подачі теплової енергії для опалення квартири і гарячої води для побутових потреб від 12.05.2003 року, затвердженого директором ДП «Теплокомуненерго Маяк» 22.09.2003 року, 08.05.2003 року було проведено обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, та встановлено, що опалювальні прилади відрізані, стояки закільцьовані. Для опалення квартири і гарячого водопостачання змонтовані автономні системи, які заживлені від двоконтурного газового котла, який встановлений в приміщенні кухні. Заборгованості за надані послуги по опаленню і гарячому водопостачанню немає (а.с. 7).

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради №1578 від 26.07.2018 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» було визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для усіх категорій споживачів по АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 , М.Ващука (колишня АДРЕСА_6 Квятека" АДРЕСА_7 М. АДРЕСА_8 . АДРЕСА_5 , АДРЕСА_9 і по проспекту Юності з 01 серпня 2018 року (а.с. 34).

Відповідно до акту, складеного КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», під час обстеження 22.11.2018 року житлового будинку в АДРЕСА_2 , було встановлено, що будинок складається з 4-х 5-ти поверхових секцій по три квартири на поверсі. В 1, 2, 3, 4 під`їздах житлового будинку батареї відключені (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу за лютий 2019 року відповідачем нараховано за опалення квартири - 60,00 грн., а за травень 2019 року - 249,24 грн. (а.с. 10, 11). Дані кошти позивачем було добровільно сплачені. Факт нарахування та сплати коштів позивачем відповідачу сторонами не заперечується.

Зі змісту довідки КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» № 15/49 від 08.11.2019 року вбачається, що загальний борг ОСОБА_1 за теплопостачання станом на 01.10.2019 року відсутній, з урахуванням оплати 08.11.2019 року. Споживач обслуговується даним підприємством з 01.08.2018 року (а.с. 12).

З матеріалів справи встановлено, що позивачу було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2018 року по жовтень 2018 року включно щомісячно в сумі 604,87 грн., та з листопада 2018 року по квітень 2019 року включно щомісячно в сумі 1370,51 грн. (а.с. 21, 21 зворіт).

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно із п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, сплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359.

З розрахунку кількості теплової енергії на опалення місць загального користування житлового будинку по АДРЕСА_2 , визначено втрати тепла розподільчими трубопроводами системи опалення, що прокладені в підвальному приміщенні (а.с. 37).

Суд звертає увагу, що до нарахувань за опалення місць загального користування (МЗК), відносяться опалення сходових клітин, вестибюлів, перехідних шлюзів, поза квартирних коридорів, колясочних, кладових, сміттєкамер, горищ, підвалів, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших технічних приміщень. Якщо ж на сходових клітинках радіатори взагалі відсутні (не передбачені проектом будинку), то оплата за цю складову не нараховується. Проте, оплата за опалення МЗК також враховує частку за розподільчі трубопроводи, які знаходяться в підвалі або на горищі й саме за них нараховується оплата. Вказані нарахування сплачують всі мешканці будинку, на якій теплопостачальне підприємство надає послугу, без винятку, зокрема, сплачують і ті, хто отримує послугу з централізованого теплопостачання, а також ті хто від`єднався від мереж.

Також слід відзначити, що відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, ст. 382 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004, встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Так, спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, співвласники квартир повинні брати участь у загальних витратах пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні будинку. Таким чином, відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення співвласника житлового будинку від обов`язку брати участь у всіх витратах пов`язаних з утриманням будинку, пропорційно своєї частки у будинку.

З приводу твердження позивача, що він не укладав договір з відповідачем на постачання теплової енергії, слід відзначити, що Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» було запропоновано населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, яка була опублікована у Вінницькій газеті №32 від 03.08.2018 року, Типові договори приєднання. Після даної публікації вважається, що договори укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем фізичною особою (а.с. 36).

Крім того, абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ч. 5 ст. 13 вказаного Закону).

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що, хоча квартира позивача з 2003 року оснащена індивідуальною системою опалення, проте йому повинна була нараховуватись плата за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Слід відзначити, що позивачем не оспорюється порядок нарахування коштів за послуги з постачання теплової енергії, які ним були сплачені, а він лише не погоджується з правовою підставою їх нарахування.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про повернення сплачених грошових коштів за послуги з постачання теплової енергії не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню.

З пенсійного посвідчення встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи захворювання (а.с. 4).

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про повернення сплачених грошових коштів за послуги з постачання теплової енергії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 19.06.2020 року.

Суддя: