Справа № 155/908/19
Провадження №2/155/385/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - Адамчук Г.М.,

з участю секретаря - Ревуцької М.В.,

представника позивача Мужика Р.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду справу за позовом Волинського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих обманним шляхом, -

ВСТАНОВИВ:

Волинський обласний центр зайнятості звернувся в суд до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих обманним шляхом.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Горохівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" йому було надано статус безробітного та призначено виплату по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу з 20 червня 2018 року (наказ №НТ180620 від 20.06.2018). У своїй заяві відповідач зазначив, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно та приховав факт реєстрації себе як фізичної особи-підприємця.

Однак, на підставі службової записки від 01 лютого 2019 року про проведення розслідування по ОСОБА_1 щодо встановлення факту реєстрації в єдиному державному реєстрі як фізичної особи - підприємця, 20 лютого 2019 року складено акт розслідування страхового випадку №24, яким встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27 листопада 2013 року, припинив свою діяльність 30 жовтня 2018 року.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12 березня 2009 року за №232/16248, на підставі акту №24 від 20 лютого 2019 року, 15 березня 2019 року прийнято рішення (наказ №НТ190315 від 15 березня 2019 року) про повернення суми виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 5260,90 гривень. (4847,99 гривень - виплачена допомога по безробіттю за період з 20 червня 2018 по 30 жовтня 2018 та 412,91 гривень - по громадських роботах з 20 липня 2018 по 31 липня 2018). 18 березня 2019 року ОСОБА_1 направлено вимогу про повернення коштів, отриманих обманним шляхом. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував кошти, то позивач просить стягнути з нього 5260,90 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року позов Волинського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих обманним шляхом задоволено.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2020 року по даній справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Вищевказана ухвала була скерована учасникам судового розгляду.

24 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 , в якому зазначає, що заявлені позовні вимоги, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на наступні доводи: у матеріалах справи відсутнє рішення уповноваженої особи позивача (керівника Горохівської філії) про проведення перевірки відносно ОСОБА_1 , оформлене у формі наказу чи іншого розпорядчого документу (службова записка від 01 лютого 2019 року не є належним письмовим доказом). Також позивач у встановленому порядку не довів факту здійснення відповідачем підприємницької діяльності. Лише формальне перебування відповідача у реєстрі підприємців без перевірки усіх обставин, що мають значення справи.

31 липня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника Горохівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості, зазначаючи, що відповідач отримував дохід від зайняття підприємницькою діяльністю, оскільки згідно з відповіддю Нововолинського управління Головного управління ДПС у Волинській області від 19 травня 2020 року №13107/10/03-20-56-33-10, фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 нарахована розрахункова сума єдиного внеску в сумі 15819,54 гривень за період з 01 січня 2017 року по 30 жовтня 2018 року. Що стосується того, що відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутнє рішення уповноваженої особи позивача про проведення перевірки відносно ОСОБА_1 в формі наказу чи іншого розпорядження, зазначає наступне: на службовій записці №17 від 01 лютого 2019 року є резолюція директора філії про проведення перевірки шляхом запиту, а згідно «Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади» затвердженої Постановою Кабінету Міністрі України від 17 січня 2018 року №55, - «Резолюція є основною формою реалізації управлінських доручень у письмовій формі, що передбачає постановку конкретного завдання, визначення його предмета, мети, строку та відповідальної за виконання особи, що викладена у вигляді напису на документі». Також результати перевірки відповідач не оскаржив, заперечень до акта розслідування страхового випадку за №24 від 20 лютого 2019 не надав. Внаслідок чого просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 , в судову засіданні підтримав вимоги викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не визнає позовні вимоги, стверджує, що із заявою про реєстрацію підприємницькою діяльністю не звертався, підпис не його, однак в поліції даний факт не довів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 13 червня 2018 року ОСОБА_1 ,звернувся до Горохівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, де зазначив, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Крім того, в заяві був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг.

Відповідно до положення ст.1 ЗУ "Про зайнятість населення" безробіттям є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Частиною 3 ст.3 цього Закону передбачено, що, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Нормами ч.1 ст.4 ЗУ "Про зайнятість населення" передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного(частина третя статті 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) (пункти 8 та 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»).

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи.

Із витягу з наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 , вбачається, що наказом від 13 червня 2018 року № НТ 180613, відповідачу надано статус безробітного відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення"; наказом від 20 червня 2018 року №НТ180260 - призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату з 20 червня 2018 року; наказом від 31 жовтня 2018 №НТ181031 - припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із припиненням реєстрації безробітного, з поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності та припинено реєстрацію безробітного; наказом від 15 березня 2019 року №НТ190315 - повернути виплату сума боргу - 5260,90 гривень.

Як вбачається із акту №24 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 20 лютого 2019 року, на підставі службової записки відділу надання соціальних послуг Горохівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості від 01 лютого 2019 року встановлено, що, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, згідно із відповіді відділу державної реєстрації Горохівської РДА, ОСОБА_3 , був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27 листопада 2013 року та припинив діяльність фізичної особи-підприємця 30 жовтня 2018 року. Виплачена допомога по безробіттю підлягає до повернення з 20 червня 2018 року.

Із довідки про розрахунок суми до повернення допомоги по безробіттю та по громадських роботах від 06 березня 2019 року вбачається, що за період з 20 червня 2018 р. по 30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 до повернення підлягає сума 4847,99 гривень та по громадських роботах з 20 липня 2018 року по 31 липня 2018 року - 412,91 гривень.

Наказом №6 від 15 березня 2019 року "Про повернення незаконно отриманих коштів" з ОСОБА_1 вирішено стягнути допомогу по безробіттю у розмірі 4847,99 грн. за період з 13 червня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та кошти по організації громадських робіт у розмірі 412,91 гривень, за період з 20 липня 2018 року по 31 липня 2018 року.

Із супровідного листа від 18 березня 2019 за вих. №482/21.04-07 відповідачу скеровано копію наказу про відшкодування коштів з вимогою сплати протягом 15 календарних днів від дня отримання наказу.

Вищевказану кореспонденцію відповідач отримав 15 квітня 2019 року, однак добровільно кошти ОСОБА_1 ,не сплатив.

Відповідно до вимог п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно з яким рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Згідно п.5 ч.1 ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право фонду стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Як слідує з вимог ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, як встановлено судом, ОСОБА_1 ,під час перебування на обліку в центрі зайнятості, не повідомивши позивача, одночасно був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27 листопада 2013 року по 30 жовтня 2018 року, при цьому отримував кошти, у вигляді допомоги по безробіттю у розмірі 4847,99 грн. за період з 13 червня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та кошти по організації громадських робіт у розмірі 412,91 гривень. за період з 20 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, тому позивач зобов`язаний повернути кошти, отримані обманним шляхом в розмірі 5260,90 гривень.

У відповідності до статті 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача ОСОБА_1 ,на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 1921,00 гривень

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст.ст.4,22,43 Закону України "Про зайнятість населення", ст.1166 ЦК України, ст. ст.12,13,19,141,280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в користь Волинського обласного центру зайнятості (м.Луцьк вул.Б.Хмельницького, 3а, Волинської області, р/р 6140, банк отримувача ДКСУ м.Київ, МФО 820172, ) кошти в розмірі 5260,90 грн. (п`ять тисяч двісті шістдесят гривень 90 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в користь Волинського обласного центру зайнятості (м.Луцьк вул..Б.Хмельницького, 3а, Волинська область, р/р 6140, банк отримувача ДКСУ м.Київ, МФО 820172, ) 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 копійок) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення:20 листопада 2020 року.

Головуючий