Справа № 526/2532/19
Провадження № 2/643/2780/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020

27 листопада 2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь, на своє утримання, у твердій грошовій формі в розмірі 1000,000 грн щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем з 29 серпня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будучи вагітною, позивач переїхала проживати окремо від відповідача до своїх батьків у м. Гадяч, син мешкає разом із позивачем. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, у зв`язку із чим не працює.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.04.2020 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, передано на розгляд за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в якій роз`яснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, в якому, просить в задоволенні позову відмовити. Мотиви незгоди зводяться до того, що він надає фінансову допомогу дружині і сину у твердій грошовій формі у розмірі 1000,00 грн, дружина мала достатньо грошових коштів для проживання у своїх батьків, так як забрала з собою весь сімейний бюджет у розмірі 20 тис. грн. Остання успадкувала від бабусі квартиру в якій мешкає разом із батьками, а квартиру батьків здає в оренду. Відповідач вважає, що його право на виховання дитини було знищено з боку дружини та її батьків, які постійно чинять йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та в її вихованні погрожуючи його здоров`ю. Крім того, відповідач зазначає, що доходу на проживання не має, а інтернет магазин, в якому він працював менеджером, не працює, тому утримувати дружину не в змозі (а.с.26-29, 31-34).

Позивач до суду надала відповідь на відзив, в якій просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі та зазначає, що її бабуся ОСОБА_4 , належне їй все майно заповіла її матері ОСОБА_5 . Та зазначила, що відповідач є фізично здоровий, працездатного віку, має нерегулярний мінливий дохід, так як працює менеджером неофіційно в інтернет магазині кросівок. Вважає, що дохід відповідача більш ніж достатній, для того щоб в повній мірі забезпечити матеріальне утримання не тільки сина, але й дружини (а.с.42-43).

Відповідачем надано до суду відповідь на відповідь позивача на відзив, в якій зазначені аналогічні у відзиві мотиви незгоди з позовною заявою (а.с.47-50, 60-63).

Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Судом встановлено, що сторони по справі з 29 серпня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, до народження дитини шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2018 року, актовий запис № 890, вбачається, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , матір`ю є ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до копії акта обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 06.11.2019, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно копій наданих чеків (квитанцій) відповідач перераховував грошові кошти на рахунок позивача (а.с.89-83).

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків виданої Київським управлінням Головного Управління ДПС у Харківській області від 26.03.2020 №634/К/20-40-57-11-17 відносно ОСОБА_2 , відсутня інформації про доходи станом на 25.03.2020 (а.с.94).

Відповідно до ст. 12, частин 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що передбачено ч. 1 ст. 76 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу , що вказано у ч. 4 ст. 84 СК України.

Аналізуючи вище вказані норми закону, слід дійти висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Такий правовий висновок, вказаний і Верховним Судом в постанові від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20, які є обов`язковими для врахування всіма судами України.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин, які слугували б підставою для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ОСОБА_2 має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги позивачу, а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена ч. 4 ст. 84 СК України, для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання позивача ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трьох років.

Частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини на підставі ст. 84 СК України.

Посилання позивача, що дохід відповідача більш ніж достатній, для того щоб в повній мірі забезпечити матеріальне утримання не тільки сина, але й дружини, належними та допустимими доказами не підтверджено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

У задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Сугачова