Справа № 676/8224/19
Номер провадження 2/676/701/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Яцемірської Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу 676/8224/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаззбут» про захист прав споживачів. Позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований та проживає. Квартира забезпечена комунальною послугою газопостачання з режимом використання газу для приготування їжі. З січня 2017 року відповідачі почали здійснювати облік спожитого газу не за передбаченими законодавствам нормами споживання, а за показниками лічильника, встановленого ПАТ «Хмельницькгаз» з власної ініціативи на весь багатоквартирний будинок, про що йому стало відомо при оплаті комунальних платежів. З розрахунків відповідачів вбачається, що при нормі споживання на одного 3,3 куб. м., встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 р. № 203, йому нараховується кількість газу до оплату в межах 16 куб. м. газу щомісяця. Вважав дії відповідачів щодо нарахування плати за спожитий газ за показниками загально будинкового газового лічильника такими, що порушують його права як споживача, ставлять його в нерівні умови в порівнянні з тими споживачами, в помешканнях яких встановлені індивідуальні лічильники газу у т.ч. за рахунок ПАТ «Хмельницькгаз». Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачені права споживача на встановлення безоплатного газового лічильника у квартирі. У разі не встановлення газового лічильника з вини суб`єкта господарювання, його облік до моменту встановлення лічильника здійснюється за нормами споживання. ПАТ «Хмельницькгаз» усупереч статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановив з власної ініціативи та без погодження з мешканцями будинковий вузол обліку природного газу. Договори між окремими мешканцями (власниками квартир), ПАТ «Хмельницькгаз», ТОВ «Хмельницькгаззбут» на встановлення загальнобудинкового лічильника, проведення оплати за показаннями такого лічильника не укладались. Договір на зняття показників лічильника, укладений 25.05.2017 р. з ОСББ «Гагаринське-65», не може вважатись договором забезпечення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати незаконними, вчинені протягом періоду з січня 2017 р. до цього часу дії відповідачів щодо нарахування позивачу ОСОБА_1 , обсягу та плати за спожитий газ в квартирі АДРЕСА_1 за показниками загально будинкового газового лічильника; зобов`язати відповідачів здійснити позивачеві за його особовим рахунком № НОМЕР_1 повний перерахунок плати за газ за період з січня місяця 2017 р. до моменту прийняття рішення судом, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян, в квартирах яких не встановлені газові лічильники; заборонити відповідачам проводити розрахунки споживання газу споживачу квартири АДРЕСА_1 за показами загально будинкового лічильника.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.12.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.02.2020 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В суді позивач позов підтримав, просить задовольнити.

В суді представник відповідачів позов не визнали, подала відзив на позов, заперечення мотивує тим, що п. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. З метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів, Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначений обов`язок суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл газу встановити лічильники газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для приготування їжі, при цьому цей обов`язок трактується як виконання робіт і не включає фінансування таких робіт за кошти суб`єкта господарювання. Кодекс газорозподільних систем не вимагає отримання згоди окремого побутового споживача на встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на багатоквартирний житловий будинок, а балансоутримувач не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. При виконанні службових обов`язків по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу ПАТ «Хмельницькгаз» діяло в межах своїх прав та обов`язків, що передбачені умовами Типового договору розподілу природного газу і на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу та Інвестиційної програми газорозподільного підприємства ПАТ «Хмельницькгаз» на 2016 рік. ОСББ «Гагаринське-65» не заперечувало щодо встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу, 30.11.2016 р. було підписано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. У разі незгоди з обліком газу через загально будинковий лічильник, позивач не позбавлений права встановити індивідуальний лічильник газу. Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2018 року визнано протиправною та нечинною постанову КМУ № 203 від 23 березня 2016 року «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників», в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем з отримання природного газу за вказаною адресою.

Відповідно до акта приймання комерційного вузла обліку газу в експлуатацію від 30 листопада 2016 року за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено загальнобудинковий лічильник та з ічня 2017 року здійснюється нарахування оплати за спожитий природний газ за загальнобудинковим личільником.

Балансоутримувачем будинку є ОСББ «Гагарінське-65».

ПАТ «Хмельницькгаз» є оператором ГРМ.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно частини першої статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Взаємовідносини між сторонами щодо надання послуг з газопостачання регулюються Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ "Хмельницькгаз" взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач взяв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Позивач приєднався до даного договору, здійснюючи щомісячну оплату за отримані послуги .

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підстави для зміни або розірвання договору унормовані статтею 651 ЦК України, за приписами якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, ПАТ «Хмельницькгаз», за власною ініціативою, без погодження з власниками квартир в односторонньому порядку змінив умови договору та встановив загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»..

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року N 259-р "Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу", газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року N 2260-VIII, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)

Згідно з статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугвід 28 грудня 2011 року N 150 "Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу" (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

За відсутності внутрішньо квартирного лічильника відбувається математичний розрахунок спожитого газу оператором газорозподільної системи між споживачами у яких є квартирні лічильники газу та у яких немає таких лічильників, а отже неможливо встановити та перевірити правильність такого розрахунку.

Оскільки обов`язок встановлення внутрішньоквартирного лічильника відповідачем не виконано, а цей обов`язок кореспондується з правом проведення оплати за показниками такого лічильника, то невиконання такого обов`язку позбавляє права на проведення оплати саме за встановленим внутрішньобудинковим лічильником.

Зважаючи на зазначене, обсяг газу та розмір оплати, які відповідачі пред`явили для оплати позивачу на підставі даних загальнобудинкового лічильника є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до чинного законодавства оплата за спожитий газ в такому випадку здійснюється відповідно до норми споживання.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Таким чином, виходячи з наведених норм законодавства, в цьому випадку порушуються права позивача та призводять до невідповідності умов договору на постачання природного газу між побутовими споживачами та газорозподільною компанією, яким передбачається, що кошти сплачуються споживачем тільки за той газ, який він дійсно спожив.

З урахуванням наведеного суд вважає, щонарахування відповідачем ОСОБА_1 обсягу та плати за спожитий газ у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника є незаконним, ОСОБА_1 слід провести перерахунок плати за газ за період з січня 2017 року по 28 липня 2020 року, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для побутових споживачів, а позов в цій частині задовольнити.

Інші позовні вимоги суд визнає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не доведено порушення прав позивача на майбутнє.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави з кожного по 420,40 грн. судового збору, так як позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 260, 265 ЦПК України, ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 5, 6 Закону України "Про забезпеченнякомерційногообліку газу", суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Хмельницькгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу та плати за спожитий газ у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника з січня 2017 року по день прийняття судового рішення.

Зобов`язати Публічне акціонернерне товариство "Хмельницькгаз", Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" здійснити ОСОБА_1 за його особовим рахунком № НОМЕР_1 перерахунок плати за газ за період з січня 2017 року по день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» про заборону проводити розрахунок споживання газу за показниками загальнобудинкового газового лічильника у квартирі АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Хмельницькгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" з кожного по 420,40 грн. судового збору на користь держави.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Хмельницькгаз», , місцезнаходження: пр. Миру, 41, м. Хмельницький.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» , місцезнаходження: пр. Миру, 41, м. Хмельницький.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.