Справа № 487/6245/19
Провадження № 22ц/812/69/20 Головуючий у 1-ї інстанції Кузьменко В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представників третіх осіб -представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2019 року постановлену під головуванням судді Кузьменка В.В. зі складанням її повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_6

до Акціонерного товариства (АТ) «Миколаївобленерго»,

Акціонерного товариства (АТ) «Миколаївгаз»,

треті особи - Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району

Миколаївської міської ради

(далі - Служба у справах дітей),

ОСОБА_5

про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовною заявою до АТ «Миколаївобленерго», АТ «Миколаївгаз», треті особи - Служба у справах дітей, ОСОБА_5 про визнання незаконними дій відповідачів з припинення електропостачання та газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , де проживає позивач з родиною.

Одночасно ОСОБА_6 подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2019 року за позовом ОСОБА_6 відкрито провадження і справа призначена до слухання.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2019 року заява ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволена, ухвалено про зобов`язання АТ «Миколаївобленерго» і АТ «Миколаївгаз», в межах компетенції кожного, відновити електропостачання та газопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у забезпеченні позову.

На думку третьої особи суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову прийняв неспівмірні заходи забезпечення позову на користь осіб, які не є власниками квартири, обмежив його у розпорядженні належною йому власністю, та не навів обґрунтування, що без прийнятих заходів виконання судового рішення у подальшому буде неможливим.

Представник позивача, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь при розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав її обґрунтованою та такою, що є співмірною заявленим позовним вимогам.

З такими висновками суду можна погодитися, так як вони відповідають нормам процесуального права.

Так, відповідно до змісту статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову та зазначено, що усі види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

За роз`ясненнями, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, пред`явленим позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 заявлені вимоги немайнового характеру, пов`язані з майном, в яких вона як колишній власник і особа, що вселилася у квартиру із законних підстав, та є споживачем послуг, що надаються відповідачами, оспорює порядок та процедуру припинення газопостачання та електропостачання до квартири, у якій вона постійно проживає із своєю родиною.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_6 посилалась на неможливість використання нею жилого приміщення за призначенням, у якому проживає вона з неповнолітньою дитиною, та наявність спору щодо набуття на належну їй квартиру права власності третьою особою, внаслідок чого неприйняття заходів забезпечення позову може призвести до руйнування житла та порушення її прав як споживача послуг, а також прав неповнолітньої дитини, для якої це є єдине місце проживання.

Відтак, висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення поданої ОСОБА_6 заяви про забезпечення позову є вірним, а посилання на відсутність порушення прав інших осіб, при обранні такого виду забезпечення позову, який співмірний способу захисту порушеного права, є обґрунтованим.

В той же час зміст поданої апеляційної скарги є фактичним запереченням третьої особи по пред`явленому до інших осіб позову, а твердження про наявність іншого судового рішення, за яким позивачу вже було відмовлено у прийнятті зазначених нею заходів, не має правого значення, оскільки стосується інших правовідносин, які виникли між іншими особами.

Наявність спору про право на квартиру та прийняття рішень щодо скасування реєстрації позивача у спірній квартири також відноситься до правовідносин, спір за якими розглядається судами у інших позовних провадженнях.

Крім цього, колегією суддів додатково враховано, що у відповідності до положень, які містяться у п.7.11. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року (далі - Правил), звернення особи до суду за захистом своїх прав стосовно відключення від електропостачання є безперечною підставою для відновлення такого електропостачання.

Тому, виходячи із загальних принципів розумності і справедливості, дотримання судом першої інстанції процесуального законодавства, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги третьої особи зводяться до помилкового розуміння норм матеріального і процесуального права, якими регулюються порядок і підстави застосування заходів забезпечення позову, і на законність судового рішення щодо цього забезпечення не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375 381-382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В.Локтіонова