Провадження № 2/161/2916/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

14.07.2020 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 04.07.2011 ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» для отримання банківських послуг. Відповідачем було підписано заяву № б/н про отримання банківських послуг, відповідно до умов якої остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання по кредитному договору не виконала, станом на 20.04.2020 у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі 34 121,74 грн.

А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У своїй заяві надала пояснення по суті позовних вимог, вимоги позову не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Зазначила, що в договорі не погоджено питання про розмір кредиту, порядок його повернення, розмір відсоткової ставки, пені та штрафу. Умови і правила надання банківських послуг не є частиною кредитного договору. Окрім того, подані банком розрахунки заборгованості містять сумнівні відомості.

Дослідивши матеріали справи, надані відповідачем письмові пояснення, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2011 ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») для отримання банківських послуг.

Позивач вказує, що відповідачем було підписано заяву №б/н, за умовами якої ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Копія вказаної заяви додана позивачем до матеріалів справи (а.с. 28).

Однак, з дослідженої судом анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04.07.2011 підписаної ОСОБА_1 судом встановлено, що відповідач звернулась в банк для отримання послуг, в розділі «виявляю бажання оформити на своє ім`я» зроблено помітку навпроти пункту «зарплатна картка».

Відомості про намір відповідача оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» чи іншу картку, яка дозволяє використовувати кредитні кошти, в представленій суду заяві відсутні.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку, що 04.07.2011 на час звернення ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», остання виявила намір отримати послуги з відкриття рахунку для виплати заробітної плати. Кредитний договір між сторонами не укладався.

Представлена суду заява не відображає виникнення між банком та клієнтом послуг з оформлення кредиту.

Факт укладення між сторонами кредитного договору є недоведеним.

Окрім того, позивач, обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, посилався на витяг з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua і є частиною спірного договору.

Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять ані особистого підпису позичальника, ані дати їх складання.

Банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише в Правилах і Умовах, Тарифах Банку, і з якими, як вважав би банк, позичальник був ознайомлений.

В позовній заяві банк зазначає, що сторони керувались при укладенні договору нормами ч.1 ст.634 ЦК України.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом, оскільки такі вимоги безпідставні та необґрунтовані позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1054, 1055 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.11.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій