Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/255/14-ц
Провадження № 4-с/376/2/2020
У Х В А Л А

"16" березня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області скаргу адвоката Дем`янюка Віктора Пилиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Сквирський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії начальника Сквирського районного відділу державної виконавчої служби,

Встановив:

10.02.2020 року до Сквирського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Сквирський РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії начальника Сквирського РВ ДВС.

В обгрунтування скарги ОСОБА_2 зазначає, що ВП № 417 199 16 відкрито на виконання виконавчого листа виданого Сквирським районним судом Київської області на виконання рішення від 22.04.2013 р. у справі № 376/678/13-ц за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 37 149,96 грн.

За поданням Державного виконавця відкрито провадження у справі № 376/255/14-ц про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням № 417 199 16.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 05.02.2014 р. у справі № 376/255/14-ц встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням №41719916.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 04.01.2019 р. скасовано заочне рішення від 22.04.2013 р. у справі № 376/678/13-ц за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 37 149,96 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24.05.2019 р. у справі № 376/678/13-ц за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 стягнуто з відповідача борг в сумі 13 795,18 грн. та судовий збір в сумі 137,94 грн., які відповідачем сплачено в добровільному порядку, що підтверджується квитанцією від 07.11.2019 р.

Таким чином, станом на сьогоднішній день боржник ОСОБА_1 повністю виконала свої зобов`язання по рішенню Сквирського районного суду Київської області у справі № 376/678/13-ц і ухвала суду про тимчасове обмеження праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням № 41719916 припинила свою дію.

Відповідно до п. 13.4 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особі знімається у разі скасування рішення, на підставі якого видано виконавчий документ та у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення суду (п. п. 5, 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»).

В зв`язку зі скасуванням рішення Сквирського районного суду Київської області від 22.04.2013 р. у справі № 376/678/13-ц і ухваленням нового рішення від 24.05.2019 р., яке виконано боржником ОСОБА_1 в повному обсязі, на підставі п. 13.4 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, п. п. 5, 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 встановленого ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 05.02.2014 р. у справі № 376/255/14-ц, та направити її для виконання до Державної прикордонної служби України.

07.12.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Сквирського РВ ДВС з заявою про винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 у зв`язку з повним виконанням нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням №41719916, додавши до заяви копії судових рішень та копію квитанції про сплату в повному обсязі грошових зобов`язань по виконанню рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.05.2019 р. у справі № 376/678/13-ц.

Листом начальника Сквирського РВ ДВС від 10.01.2020 р. № 1522 відмовлено ОСОБА_1 в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням №41739916 в зв`язку з тим, що у боржника нібито залишаються невирішені зобов`язання майнового характеру, посилаючись на ВП 41719916, ВП 41719921, ВП 37458671, ВП 37549539, які нібито незавершені згідно відомостей бази АСВП.

Відповідно до інформації, яка міститься в листі начальника Сквирського РВ ДВС від 10.01.2020 р. № 1522, вказані ВП 41719916, ВП 41719921, ВП 37458671, ВП 37549539 завершені 24.06.2014 р., так як в цей день виконавчі листи по цим провадженням повернуто стягувачам. Вказані виконавчі провадження підлягали знищенню в 2017 році відповідно до п.п. 11.1, 11.2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом МЮУ від 07.06.2017 р. № 1829/5.

ВП 41719916 та ВП 41719921 не підлягають відновленню, так як боржником ОСОБА_1 добровільно виконано в повному обсязі рішення Сквирського районного суду Київської області у справі № 376/678/13-ц.

ВП 37458671 та ВП 37549539 не підлягають відновленню, так як відповідно до вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право пред`явити повторно виконавчий документ до примусового виконання протягом строків, встановлених ст.. 12 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років тобто до 24.06.2017 року. Тим більше, в ухвалі Сквирського районного суду Київської області від 05.02.2014 р. у справі № 376/255/14-ц встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань лише за виконавчим провадженням №41719916. Тобто, посилання начальника Сквирського РВ ДВС в листі від 10.01.2020 р. № 1522 на інші виконавчі провадження, окрім ВП 41719916, як на підставу відмови в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , незаконні.

Таким чином, безпідставною відмовою начальника Сквирського РВ ДВС в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , порушено її право на свободу пересування.

Тому на підставі вищевикладеного адвокат Дем`янюк В.П. змушений звернутися до суду та просить суд:

Визнати неправомірними дії начальника Сквирського РВ ДВС по відмові ОСОБА_1 в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та зобов`язати начальника Сквирського РВ ДВС скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, останній надав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі, вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.21).

Представник Сквирського районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заперечення на скаргу в якій вказав, що у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 згідно бази АСВП залишаються невирішені зобов`язання майнового характеру, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» неможливо скасувати заходи примусового характеру, а саме тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та просив у задоволенні скарги відмовити, розглянути скаргу без участі представника Сквирського РВ ДВС (а.с.23-24).

Відповідно до вимог ч. 2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Частинами 1,3,4 ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ВП №41719916 відкрито на виконання виконавчого листа виданого Сквирським районним судом Київської області на виконання рішення від 22.04.2013 р. у справі № 376/678/13-ц за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 37 149,96 грн., як вбачається з витягу виконавчого провадження №41719916, виконавче провадження завершено (а.с.29).

За поданням Державного виконавця відкрито провадження у справі № 376/255/14-ц про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням №41719916.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 05.02.2014 р. у справі № 376/255/14-ц встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням № 41719916 (а.с.7).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 04.01.2019 р. скасовано заочне рішення від 22.04.2013 р. у справі № 376/678/13-ц за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 37 149,96 грн. (а.с.9).

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24.05.2019 р. у справі № 376/678/13-ц за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 стягнуто з відповідача борг в сумі 13 795,18 грн. та судовий збір в сумі 137,94 грн., які відповідачкою ОСОБА_1 сплачено в добровільному порядку та в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 07.11.2019 р. (а.с.10).

За таких обставин, станом на час розгляду скарги боржник ОСОБА_1 в повному обсязі виконала свої зобов`язання по рішенню Сквирського районного суду Київської області у справі № 376/678/13-ц і ухвала суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням № 41719916 припинила свою дію.

Пунктом 5,9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

Відповідно до п. 13.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень,» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

В зв`язку зі скасуванням рішення Сквирського районного суду Київської області від 22.04.2013 р. у справі № 376/678/13-ц і ухваленням нового рішення від 24.05.2019 р., яке виконано боржником ОСОБА_1 в повному обсязі, на підставі п. 13.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, п.п. 5, 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 встановленого ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 05.02.2014 р. у справі № 376/255/14-ц, та направити її для виконання до Державної прикордонної служби України.

Судом встановлено, що 07.12.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Сквирського РВ ДВС з заявою про винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 у зв`язку з повним виконанням нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням №41719916, додавши до заяви копії судових рішень та копію квитанції про сплату в повному обсязі грошових зобов`язань по виконанню рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.05.2019 р. у справі № 376/678/13-ц (а.с.5,6).

Листом начальника Сквирського РВ ДВС від 10.01.2020 р. № 1522 відмовлено ОСОБА_1 в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до повного виконання нею своїх зобов`язань за виконавчим провадженням №41739916 в зв`язку з тим, що у боржника нібито залишаються невирішені зобов`язання майнового характеру, посилаючись на ВП 41719916, ВП 41719921, ВП 37458671, ВП 37549539, які нібито незавершені згідно відомостей бази АСВП (а.с.4).

Відповідно до інформації, яка міститься в листі начальника Сквирського РВ ДВС від 10.01.2020 р. № 1522, вказані ВП 41719916, ВП 41719921, ВП 37458671, ВП 37549539 завершені 24.06.2014 р., так як в цей день виконавчі листи по цим провадженням повернуто стягувачам. Вказані виконавчі провадження підлягали знищенню в 2017 році відповідно до п.п. 11.1, 11.2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом МЮУ від 07.06.2017 р. № 1829/5.

ВП 41719916 та ВП 41719921 не підлягають відновленню, так як боржником ОСОБА_1 добровільно виконано в повному обсязі рішення Сквирського районного суду Київської області у справі № 376/678/13-ц, що підтверджується копіями довідок, які додано до заперечення начальника Сквирського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ), ВП 41719916 завершено (а.с.29), ВП 41719921 завершено (а.с.31).

ВП 37458671 та ВП 37549539 не підлягають відновленню, так як відповідно до вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право пред`явити повторно виконавчий документ до примусового виконання протягом строків, встановлених ст.. 12 цього Закону, що підтверджується копіями довідок, які додано до заперечення начальника Сквирського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) ВП 37458671 завершено (а.с.25), ВП 37549539 завершено (а.с.27).

Тобто, посилання начальника Сквиреького РВ ДВС в листі від 10.01.2020 р. № 1522 на інші виконавчі провадження, окрім ВП 41719916, як на підставу відмови в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 на увагу не заслуговують та не відповідають вимогам Закону України про виконавче провадження, а тому суд вважає їх незаконними.

Таким чином, безпідставною відмовою начальника Сквирського РВ ДВС в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , порушено її право на свободу пересування, закріплене Конституцією України, що є недопустимим та підлягає захисту та відновленню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015), зазначивши, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв`язку з виконанням обов`язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. У разі врегулювання боргових зобов`язань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв`язку з виконанням обов`язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

У спірних правовідносинах, які є предметом оскарження, склалася ситуація існування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, пов`язане з примусовим виконання судового рішення, виконавче провадження відносно якого закінчено, а тому законні підстави для подальшого обмеження права відсутні, а тому допущено бездіяльність в частині скасування вказаного обмеження, оскільки відсутність виконавчого провадження не може виправдовувати такий ступінь втручання в права та свободи особи як обмеження виїзду.

За таких підстав, скарга на дії є обґрунтованою і підлягає задоволенню та зобов`язання здійснити дії щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скаржника.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного та керуючись п. 13.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» , ст.ст.2,4,12,13,76,81,247,447,450,451,453 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу адвоката Дем`янюка Віктора Пилиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Сквирський РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії начальника Сквирського РВ ДВС - задовольнити.

Визнати неправомірними дії начальника Сквиреького РВ ДВС по відмові ОСОБА_1 в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за за межі України та зобов`язати начальника Сквиреького РВ ДВС скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя: О. М. Коваленко