Справа №601/1509/20
Провадження № 2/601/540/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1509/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

за участю: представника позивача - адвоката Булави М.А.,

встановив:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Булава М.А. позов підтримала та пояснила, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є відповідачами по даній справі. З 1998 року і по даний час відповідачі не проживають за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачці, а фактично проживаю в АДРЕСА_2. Реєстрація відповідачів у вищезазначеному будинку перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Оскільки відповідач ОСОБА_3 протягом розгляду вказаної справи добровільно знявся із реєстрації, тому представник позивачки просить суд визнати лише ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6514402 від 16.02.2005 року.

Згідно акту обстеження домогосподарства № 6 від 03.08.2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в будинку АДРЕСА_2 , однак з 1998 не проживають за вказаною адресою, а проживають в АДРЕСА_2.

Із копії паспорта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається що, останній з 08 жовтня 2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , тобто після звернення позивача з даним позовом самостійно знявся із реєстрації.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 з 1998 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням наведеного суд вважає, що із відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивачки понесенні останньою судові витрати по справі, що становлять 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. ст.ст. 19, 42, 141, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. понесених нею судових витрат по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель, АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 24.11.2020 року.

Головуючий: