Провадження № 2/761/5364/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Гриб Д.В., Кутіковій М.Г.,

за участю

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Лень Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укркомунобслуговування» про стягнення нарахованих, але не виплачених коштів при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 176 397,85 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.04.2017 року по 21.04.2017 року, грошової допомоги у розмірі шести посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки; 807 462,68 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача з посади за період з 24.04.2017 року по 14.04.2020 року.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач займав посаду директора Державного підприємства «Укркомунобслуговування» та 21.04.2017 року був звільнений з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно з п.8 ч.1 ст.36, 39 КЗпП України.

Як зазначає позивач, в день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок, а тому нараховану суму 176 397,85 грн. має бути стягнуто з відповідача. Вказана сума була стягнуто судовим наказом, який в подальшому було скасовано судом. На даний час відповідач не провів розрахунку при звільненні.

Так як з позивачем не проведено розрахунок при звільненні, тому на підставі положень статті 117 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що за період з 24.04.2017 року по 14.04.2020 року становить 807 462,68 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог на тій підставі, що позивач працював на підставі Контракту, який містив інформацію про оклад позивача не в тому розмірі, який було встановлено роботодавцем було здійснено переплату заробітної плати, а тому після проведення перерахунку у відповідності до посадового окладу який був визначений Міністерством при прийнятті позивача на роботу, позивач заборгував підприємству кошти.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, на підставі контракту №14 з директором підприємства, що є у державній власності, укладеним між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Державного підприємства «Укркомунобслуговування» строком з 23.04.2016 року по 22.04.2017 року.

Відповідно до пункту 10.2 Статуту ДП «Укркомунобслуговуння» передбачено, управління підприємством здійснюється його Директором, який призначається Уповноваженим органом управління. Директор підприємства є підзвітним Уповноваженому органу управління.

Призначення Директора Підприємства на роботу здійснюється уповноваженим органом управління на умовах, визначених у контракті, в якому зазначаються строк контракту, права, обов`язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, порядок та умови розірвання контракту звільнення з посади директора (пункт 10.3 Статуту).

Директор несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом, формування та виконання фінансових планів, дотримання державної та фінансової Дисципліни, ефективне використання та збереження державного майна та коштів, які знаходяться у віданні Підприємства, дотримання законодавства України (пункт 10.6.4 Статуту).

Згідно пункту 1.1. Контракту директор зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність з урахуванням фінансового плану підприємства, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, а Орган управління майна зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення організації праці директора.

Пунктом 1.3 Контракту передбачено, що директор, який уклав цей контракт, є повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків підприємства, передбачених актами чинного законодавства України, статутом підприємства, іншими нормативними документами.

Директор підзвітний Органу управління майна у межах, встановлених чинним законодавством України, статутом підприємства та цим контрактом (пункт 1.5 контракту).

На підставі наказу державного секретаря Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №134К/ОС від 21.04.2017 року припинено дію контракту від 22.04.2016 року №14, укладеного з ОСОБА_1 відповідно до підпункту а) пункту 5.2 розділу 5 цього Контракту та звільнено ОСОБА_1 22.04.2017 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту згідно з п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

В цей же день ОСОБА_1 підписав як директор Державного підприємства «Укркомунобслуговування» наказ №13-к/тр про власне звільнення та припинення виконання обов`язків директора Державного підприємства «Укркомунобслуговування» у зв`язку зі звільненням за власним бажанням та виходом на пенсію згідно з пунктом 8 частини 1 статті 36 та статті 39 КЗпП України.

Зазначеним наказом було також надано доручення відділу бухгалтерського обліку та економічно-договірної роботи провести повний розрахунок з ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, надати грошову допомогу у розмірі шести посадових окладів відповідно до п.3.4 розділу 3 Контракту від 22.04.2016 №14 та виплатити грошову компенсацію за невикористані відпустки.

Згідно з положеннями статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як повідомив в судовому засіданні позивач, в день звільнення не було проведено розрахунок при звільненні, оскільки були відсутні кошти для проведення повного розрахунку.

10.05.2017 року позивач звернувся до директора Державного підприємства «Укркомунобслуговування» та просив здійснити виплату всіх сум, що належать йому при звільненні.

На вказану заяву позивач отримав відповідь в якій з посиланням на розбіжність між розміром посадового окладу зазначеним у копії контракту від 22.04.2016 №14 наданого підприємству та копії контракту, який наданий Мінрегіоном, відділом бухгалтерського обліку та економічно-договірної роботи здійснюється перерахунок розміру сум належних ОСОБА_1 при звільненні та остаточним розрахунком. Крім того в листі зазначено про необхідність надати підприємству інформацію про спосіб отримання належних до виплат сум.

24.05.2017 року ОСОБА_1 повідомив керівника Державного підприємства «Укркомунобслуговування» про перерахунок сум, які належать до виплати при звільненні на картковий рахунок підприємства на який йому нараховувалась заробітна плата.

Як повідомили суду сторони в судовому засіданні, на час розгляду справи судом, остаточний розрахунок при звільненні з позивачем проведено не було.

Як повідомив представник відповідача, враховуючи проведений в травні 2017 року перерахунок, на даний час позивач заборгував підприємству 136 370,91 грн.

При зверненні до суду з позовом, позивач посилається на розрахунковий листок за травень 2017 року (а.с.31) згідно з яким борг за підприємством зазначено в сумі 176 397,85 грн.

Проте як встановлено судом, зазначений розрахунковий листок не відображає сум, які були нараховані позивачу при звільненні, оскільки у вказаному розрахунковому листі відображаються суми, які розраховані у відповідності до Звіту незалежного аудитора, складеного Аудиторською компанією «Блискор Гарант» від 28.05.2017 року та наказу №25-к/тр від 11.05.2017 року (в зв`язку з розбіжністю у сумах окладу позивача) .

З врахуванням зазначеного при вирішенні справи в суді, суд не може взяти до уваги як належний доказ зазначений розрахунковий листок.

В той же час, представник відповідача надав суду копію розрахункового листа за квітень 2017 року із розрахунку окладу позивача 12 898,00 грн. та 19 347,12 грн.

Враховуючи що при підписанні контракту було здійснено розрахунок посадового окладу директора Державного підприємства «Укркомунобслуговування» в розмірі 12 898,00 грн., що погоджено уповноваженими особами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, а тому саме суми, які нараховані з посадовим окладом 12 898,00 грн., суд бере до уваги як належний доказ при вирішенні даної справи.

При звільненні позивача нараховано: оклад - 8 207,82 грн., компенсація відпустки - 56 663,76 грн., доплата за секретність - 1 641,56 грн., матеріальна допомога - 77 388,00 грн. та індексація заробітної плати - 65,51 грн., а всього 143 996,65 грн. (суми без відрахування податків та зборів).

А оскільки судом встановлено що відповідачем не проведено розрахунок при звільненні, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 143 996,65 грн., нарахованих, проте не виплачених при звільненні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство «Укркомунобслуговування» зверталось з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Блискор Гарант» про стягнення збитків.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.09.2018 року (справа №761/ 36197/17) відмовлено в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконних дій відповідача за період нарахування йому заробітної плати, крім того, контракт № 14 від 22 квітня 2016 року, який був підставою для нарахування заробітної плати, незаконним не визнавався.

Як зазначено в рішенні суду, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.04.2016 року №174 К/ОС «Про призначення на посаду директора підприємства «Укркомунобслуговування» ОСОБА_1 з 23.04.2016 року призначено на посаду директора підприємства «Укркомунобслуговування» на умовах контракту терміном з 23.04.2016 року по 22.04.2017 року включно. 22.04.2016 року між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального обслуговування України та відповідачем було укладено контракт № 14 від 22.04.2016 року. Розділом 3 Контракту прописані умови матеріального забезпечення директора, а саме згідно п. 3.1 за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, директору нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених директору: а) посадового окладу у розмірі 19347,12 грн. і фактично відпрацьованого часу. Наказом від 04.05.2016 року №42/3-к/тр «Про встановлення посадових окладів працівників ДП «Укркомунобслуговування», згідно контракту І, відповідачу встановлено розмір посадового окладу директора підприємства у сумі 19347,12 грн. та згідно даних розрахункових відомостей за період з травня 2016 року по квітень 2017 року відповідачу нараховувалася заробітна плата згідно зазначеного окладу. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 20.04.2017 №134 К/ОС «Про звільнення з посади директора Державного підприємства «Укркомунобслуговування» ОСОБА_1 » припинено дію контракту від 22.04.2016 №14, укладеного між позивачем та відповідачем. 21 квітня 2017 року звільнено відповідача з посади директора ДП «Укркомунобслуговування», за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно Контракту №14 від 22.04.2016 року, а саме в розділі 3 якого прописані умови матеріального забезпечення директора, розмір посадового окладу Директора визначено як 12898,00 грн. Різниця між визначеними розмірами посадового окладу відповідача в двох примірниках контракту становить 6449,12грн. (19347,12 - 12898,00 = 6449,12 грн.). В результаті здійсненого перерахунку сум надмірно виплаченого доходу відповідачу, пов`язаною з різницею зазначеного розміру окладу визначеного Контрактом І та Контрактом II, сума надмірно виплачених коштів за період з травня 2016 року по квітень 2017 року включно становить 252294,06 грн. Позивач зазначає, що за період перебування на посаді директора підприємства з травня 2016 по квітень 2017 року включно, відповідачем внаслідок надання недостовірних відомостей до бухгалтерії підприємства, а саме надання неправдивого розміру посадового окладу директора підприємства, підприємству нанесено збитки в розмірі 538100,68 грн.

Позивач, звертаючись до суду просив стягнути з відповідача середній заробіток у зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні, щодо заявлених вимог варто зазначити наступне.

Стаття 117 КЗпП України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з Контрактом №14 від 22.04.2016 року, на позивача, як на директора Державного підприємства «Укркомунобслуговування» було покладено обов`язок забезпечувати виплату заробітної плати, а тому саме він повинен був забезпечити виплату всіх сум, які належали йому при звільненні. Судом під час слухання справи не встановлено вини підприємства у непроведенні такого розрахунку, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку.

Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1 439,96 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 11, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Укркомунобслуговування» (, адреса: м.Київ, вул.Предславинська, буд.51) про стягнення нарахованих, але не виплачених коштів при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Укркомунобслуговування» на користь ОСОБА_1 нараховані, але не виплачені суми при звільненні в загальному розмірі 143 996 (сто сорок три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 65 копійок (суму зазначено без відрахування податків і зборів).

Стягнути з Державного підприємства «Укркомунобслуговування» на користь держави судовий збір в розмірі 1 439,96 грн.

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укркомунобслуговування» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відхилити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляці йне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2020 року

Суддя: Н.Г.Притула