КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/8727/18 Головуючий у 1 інстанції: Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/824/8517/2020 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та індексації за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та індексації за прострочення сплати аліментів. Зазначала, що з 21.04.1998 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірваний рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2005 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочок у розмірі 1000 грн. на кожну, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 13.02.2008. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10.10.2008 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 в розмір аліментів зменшено з 2000 грн. до 1000 грн. по 500 грн. на кожну дитину. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду у нього утворилась заборгованість по аліментах. ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 959 799,05 грн. та суму індексації в розмірі 116 775,87 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.10.2015 по 31.05.2018 роки в сумі 110 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3 . На думку апелянта суд неправильно визначив розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментам та безпідставно послався на довідку №38036063 від 18 грудня 2019 року, оскільки вона не відповідає дійсності. Суд не врахував, що розмір заборгованості зі сплати аліментів та пеня за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2008 року по 31 серпня 2013 року та з вересня 2013 року по 31 вересня 2015 року вже була визначена рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року зі змінами, внесеними постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року. Разом з відзивом на позовну заяву він надав докази сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 жовтня 2015 року по 31 травня 2018 року, який є предметом розгляду в даній справі. Відповідно до інформації ПАТ «Укрпошта» в період з жовтня 2015 року по 14 лютого 2018 року у відділеннях Укрпошти позивачка отриманла від відповідача 16 900 грн. Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення із відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі з 21 квітня 1998 року, від якого мають двох дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочок у розмірі 1000 грн. на кожну, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 13.02.2008. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10.10.2008 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 в частині збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі змінено та зменшено їх розмір з 2000 грн. до 1000 грн. по 500 грн. на кожну дитину, в решті рішення суду залишено без змін.

Вказане рішення суду було передано на виконання до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київської області.

Внаслідок невиконання відповідачем зазначених рішень суду у нього перед позивачкою утворилась заборгованість.

До звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_3 вже порушувала в судовому порядку питання стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів та сум індексації за період з лютого 2008 року по 31 вересня 2015 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнута заборгованість по сплаті аліментів з врахуванням індексу інфляції в розмірі 92 612,68 грн., неустойка за прострочення сплати аліментів в розмірі 70 000 грн., а всього 162 612,68 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року зі змінами, внесеними постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 27 241,06 грн. та суму індексації в розмірі 18 950,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнув з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.10.2015 по 31.05.2018 роки в сумі 110 000 грн. В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сум індексації за аліментах суд першої інстанції відмовив.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні позовних вимог ОСОБА_3 суд неправильно застосував норми матеріального права та неповно встановленив обставини, що мають значення для справи.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01.10.2015 по 31.05.2018 роки в сумі 110 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №38036063 від 18.12.2019, виданої старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київської області, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів перед позивачкою станом на 30.05.2018 становить 117 754,29 грн. Оскільки розмір неустойки по аліментам не може перевищувати розмір заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки до 110 000,00 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №38036063 від 18.12.2019 є узагальнюючою, сума заборгованості в розмірі 117 754,29 грн. була сформована у вказаній довідці-розрахунку на підставі зведених даних.

Неустойка за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2008 року по 31 вересня 2015 року вже була предметом судового розгляду згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року, заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року зі змінами, внесеними постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року.

Відтак, при вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки за прострочення аліментів слід виходити з даних про заборгованість по аліментах за період з 01.10.2015 р. по 31.05.2018 р.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеної державним виконавцем Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області, утримання дітей за вказаний період становить 16 951, 61 грн. (а. с. 13-15 т. 1).

Враховуючи установлені ч. 1 ст. 196 СК України обмеження щодо граничного розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.10.2015 по 31.05.2018 роки в розмірі 16 951, 61 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дітей за період з 01 жовтня 2015 року по 31 травня 2018 року , що є предметом розгляду в даній справі.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 надав копії фіскальних чеків. Разом з тим, з них неможливо чітко ідентифікувати осіб, які є відправником та одержувачем грошових коштів, за який період здійснюється перерахування коштів.

Також, в заперечення проти вимог ОСОБА_2 надав довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 04 грудня 2019 року №38036063, в якій враховано перераховані ним суми та зазначено, що заборгованість станом на 04 грудня 2019 року відсутня, переплата становить 11 848,39 грн. (а .с. 37-37 т .2).

Разом з тим, у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів за минулий період, яка не була ним погашена.

Переказ ОСОБА_2 коштів згідно наданих чеків не дає підстави вважати, що він здійснював саме оплату аліментів за вказаний період, а не погашення заборгованості. Крім того, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 грудня 2019 року, ОСОБА_2 здійснював перекази нерегулярно.

18 грудня 2019 року державним виконавцем Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області була видана довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, в якій зазначено, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів з урахуванням здійснених ним платежів станом на 18 грудня 2019 року становить 98 681,29 грн. (а. с. 57-59 т. 2).

Враховуючи викладене, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року підлягає зміні в частині визначення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Змінити рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року в частині визначення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.10.2015 по 31.05.2018 роки в сумі 16 951, 61 грн.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року залишити без змін.

Дані про учасників справи:

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.