ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5749/20 Справа № 175/4593/18 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Дніпропетровського районного суд Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір б/н, за умовами якого, остання отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2018 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 286 827,59 грн, а саме: 13 300 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 269 127,59 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4 400 грн. - заборгованості за пенею та комісією.

Враховуючи, що законодавством не передбачено обов`язок вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просив стягнути частину вказаної суми заборгованості у розмірі 114 368 грн., яка складається із: 13 300 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 101 068 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 16 листопада 2010 року по 29 вересня 2017 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суд Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності суд не визначився з початком її перебігу, оскільки без установлення обставин щодо обов`язку відповідачем погашення заборгованості частинами (періодичними щомісячними платежами) або погашення кредиту у повному розмірі, неможливо визначити початок перебігу позовної давності, який починається зі наступного дня після спливу строку дії картки.

Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк дії картки за № 594117 встановлено до 08/15 року, остання отримана відповідачем карта за № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/17, тоді як банк з позовом звернувся до суду у 2018 році, тобто позивач звернувся в межах строку позовної давності.

Відповідач правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ ПриватБанк надано копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 16 листопада 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську карту (а.с.12).

Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту, строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом.

На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2010 року, згідно якого, станом на 31 жовтня 2018 року нарахована заборгованість у загальному розмірі 286 827,59 грн, а саме: 13 300 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 269 127,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

За змістом позову, банк просить стягнути з відповідача лише частину заборгованості в сумі 114 368, грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом з 16 листопада 2010 року по 29 вересня 2017 рік.

Відповідно до статей 526, 1054, 1055 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа (кредитор) довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з випискою по кредитній картці, останній раз відповідач користувався кредитною карткою (внесено останній платіж у березні 2014 року).

Списання коштів в рахунок погашення заборгованості по кредитним коштам, процентам, позивач проводив в період з 2013 - 2019 роки, тобто позивач про своє порушене право міг довідатись наступного місяця після здійснення останнього платежу та використання платіжної картки у березні 2014 року.

Разом з тим, своїм правом на позов АТ КБ «ПриватБанк» скористався лише у листопаді 2018 року - після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої відповідач заявив у запереченнях на позовну заяву.

Згідно з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Апеляційним судом встановлено, що строк дії картки виданої 16 листопада 2010 року закінчився у серпні 2015 року (а.с.106). Належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що термін дії платіжної картки продовжено позивачем надано не було. Інших доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності матеріали справи не містять.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду, що відповідач не виконав умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, що є підставою для стягнення з позичальника отриманих ним коштів та процентів за користування кредитом, однак позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відповідачу спершу було видано картку 16 листопада 2010 року, а 13 липня 2013 року іншу карту, не заслуговують на увагу, оскільки у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Проте доказів позивач не додав які б ототожнили платіжні картки як такі, що видані в межах дії одного й того ж договору кредиту, з врахуванням змісту Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням.

Крім того, дія кредитної картки за № НОМЕР_2 закінчилася в серпні 2015 року, остання отримана відповідачем карта за № НОМЕР_1 зі строком дії до березня 2017 року, як-то довідка про надання наступних кредитних карток, не є належним та допустимим доказом перевипуску попередньої картки за договором, що закінчилася, тому судом першої інстанції правомірно не взято до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суд Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида