справа № 156/493/18
провадження №2/165/140/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря судового засідання Пилипчук М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Антонюка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Грядівська сільська рада Іваничівського району, про усунення перешкод в користуванні власною земельною ділянкою,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, мотивуючи тим, що на праві приватної власності йому належить земельна ділянка загальною площею 0,2448 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що сусідка - відповідач у справі ОСОБА_3 , чинить йому перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, оскільки самовільно та незаконно змістила встановлену між їхніми земельними ділянками межу, захопивши частину належної йому земельної ділянки, за рахунок чого збільшила площу своєї. На неодноразові звернення позивача до відповідача щодо усунення порушень, відповідач не реагує та продовжує далі чинити йому перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою.

Вказує, що 05 вересня 2014 року рішенням Грядівської сільської ради №33/9 Іваничівського району, йому було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею до 0,25 га. Для оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку, він звернувся до проектної організації Іваничівського відділення Волинської регіональної філії центру ДЗК з метою виготовлення необхідної технічної документації на землю.

14 травня 2015 року був складений акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі між суміжними землекористувачами, зокрема між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 . Підписувати вищевказаний акт остання відмовилася, не обґрунтовуючи своєї позиції.

У зв`язку із наведеним, позивач звернувся до Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, земельна комісія якої, прийняла рішення про визнання акту погодження меж земельної ділянки між позивачем та відповідачем дійсним за відсутності підпису ОСОБА_3 .

Вказує, що 15.12.2015 він отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2448 га, яка надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11, кадастровий номер :05:001:0115.

Незважаючи на те, що позивач є законним власником земельної ділянки, він змушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,2448 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом приведення самовільно зайнятої земельної ділянки до попереднього стану в межах, передбачених актом визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 14.05.2015 року згідно з технічною документацією із землеустрою, виготовленою ДП "ЦДЗК", шляхом знесення побудованої на ній огорожі із металевої сітки та звільнення земельної ділянки від насаджень дерев, а також просить стягнути із ОСОБА_3 на його користь понесені ним судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. Просять їх задовольнити в повному обсязі. Зазначають, що проведеною у справі судовою земельно-технічною експертизою повністю підтверджено підставність позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю з підстав наведених у відзиві (а.с.24-27) та письмових поясненнях (а.с.195-201, 206-209).

Відповідач вказує, що позивач не надав доказів на підтвердження того, яким чином та у який спосіб відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Докази на підтвердження збільшення площі її земельної ділянки за рахунок земельної ділянки позивача відсутні, як і не доведено обставин, щодо знищення відповідачем межових знаків і зведення на межі огорожі із сітки та насадження дерев. Наголошує, що лише в 2015 році позивач, після виготовлення технічної документації, за його орієнтуванням щодо меж земельної ділянки для передачі у власність, встановив нові межі земельної ділянки на свій розсуд, з врахуванням його особистих побажань під час приватизації площі в розмірі приблизно 0,25 га.

Представник третьої особи - Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області Антонюк М.О. позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вказав, що під забудову індивідуального будівництва в сільській місцевості надається до 0,25 га. Наголосив, що земельна ділянка відповідача не має кадастрового номера, не внесена до Єдиного реєстру, а тому не є об`єктом цивільного права.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, третьої особи без самостійних вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 05.09.2014 року Грядівською сільською радою Іваничівського району Волинської області ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в с. Хренів Іваничівського району Волинської області орієнтовною площею 0,25 га, що підтверджено витягом з рішення Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 05.09.2014 року № 33/9 (а.с.6).

Рішенням Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 23.10.2015 №42/11 (а.с.7), затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, передано ОСОБА_1 , у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд кадастровий номер :05:001:0115, площею 0,2448 га. розташовану в селі Хренів Іваничівського району. Дана обставина підтверджується копією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.10-12, 19, т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.07.2006 (а.с.8,9), копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14, т.1) житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Рішенням Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 12.02.1997 №8/3 (а.с.134, т.1) ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Хренів площею 0.25 га. (а.с. 135-149, т.1).

Відповідно до довідки Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 23.05.2018 № 385 (а.с.20), власниками суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 є позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_3 (а.с.20, т.1).

Розпорядженням Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 30.03.2015 (а.с.37,т.1) утворено комісію з метою фіксації перенесення огорожі на земельній ділянці громадянки ОСОБА_3 .

Розпорядженням Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області №03-аг від 02.04.2015 (а.с.38, т.1) було утворено комісію з метою встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_3 .

Відповідно до акту, складеного за заявою ОСОБА_3 від 03.04.2015 (а.с.132), комісія вирішила, що межові знаки встановлюють організації, які виготовляють проектно-кошторисну документацію по землеустрою в присутності власників земельних ділянок. Після встановлення межових знаків, земельні ділянки передаються під охорону землекористувачам. Також роз`яснено ОСОБА_3 , що їй необхідно звернутись до організації, якам має відповідні вимірювальні прилади і виготовить таку документацію.

Згідно з актом погодження меж із суміжними землекористувачами (землевласниками) від 17.04.2015, представник Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області землевпорядник ОСОБА_5 , сільський голова ОСОБА_6 у присутності гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 погодили в натурі межі земельної ділянки ОСОБА_3 із суміжними землекористувачами (землевласниками) ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.133, т.1).

Рішенням Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області №40/13 від 21.07.2015 (а.с.41,т.1) затверджено акт по розгляду заяви ОСОБА_1 про погодження акта в натурі і погодження меж земельної ділянки.

Відповідно до акту, складеного по заяві громадянки ОСОБА_3 , комісією у складі голови комісії Бадзюня А.В, членів комісії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , було проведено огляд земельної ділянки громадянки ОСОБА_3 і встановлено, що земельна ділянка останньої відповідає параметрам, згідно межових знаків, які було встановлено 09.09.2015 (а.с.42,43, т.1).

Допитаний як свідок ОСОБА_10 - керівник комунального господарства Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 звернулася в сільську раду із заявою стосовно встановлення межових знаків із суміжними землекористувачами. Приблизно у 2015 році була створена комісія, головою якої був він, ОСОБА_10 . При виїзді на місце, представник ДЗК приступив до встановлення межових знаків, однак не мав можливості це зробити за відсутності технічної документації. Вказав, що відповідач не погодила меж, тому викликали працівників правоохоронних органів. Виїзджали на місце декілька разів, завжди були присутні представники землевпорядних організацій. Востаннє виїзд мав місце в листопаді 2019 року. Наголосив, що відповідачу ОСОБА_3 , на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю ІІІ-ВЛ № 001356 від 19.12.1997 року, належить земельна ділянка площею 0,22 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована на території Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, без присвоєного кадастрового номера. Підтвердив, що на межі встановлена огорожа, розташування якої не відповідає технічній документації.

На заперечення позову, сторона відповідача посилається на висновки та рекомендації по проведенню польових та камеральних робіт, згідно технічного звіту про виконані топографо-геодезичні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , що виготовлений на замовлення ОСОБА_3 ФОП інженером-геодезистом В.С. Ляпідевським за договором № 1/19 від 19.04.2018 (а.с.52-83). При цьому вказують, що відповідно до даних Державного земельного кадастру щодо приватизації суміжних земельних ділянок гр. ОСОБА_7 (кадастровий номер №:05:001:0102) площа 0,25 га. та гр. ОСОБА_11 (кадастровий номер :05:001:0115) площа 0,2448 га. і матеріалів геодезичної зйомки виявлено, що при розробці технічної документації на ці земельні ділянки були допущені помилки (накладки) під час зйомки, що відображено в обмінних файлах формату ХМL, кадастровому плану та відомостях вирахування площ контурів.

Такі дані технічного звіту спростовуються висновком експерта №8478-8479 від 22.08.2019 (а.с.29-32, т.2), з якого вбачається, що площа фактичного використання земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер 072118205:05:001:0115) відрізняється від площі земельної ділянки, яка надана йому у власність на підставі рішення Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області з наступною її реєстрацією в системі ДЗК.

Невідповідність полягає в такому: згідно наданих на дослідження матеріалів, площа фактичного землекористування ОСОБА_1 становить 0,2418 га, а площа належної йому земельної ділянки відповідно до правовстановлюючих документів - 0,2448 га, тобто різниця складає 0,003 га, що становить 30 кв.м.

Визначення площі фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_3 , враховуючи дані Державного земельного кадастру сусідніх землекористувачів ОСОБА_1 і ОСОБА_12 , не виявилось можливим.

У рекомендаціях технічного звіту про виконані топографо-геодезичні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений на замовлення відповідача, вказано, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 , згідно з Державним Актом на право приватної власності на землю ІІІ-ВЛ №001356, на даний час перебуває в умовній системі координат, в зв`язку з чим, власник земельної ділянки повинен замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою внесення відомостей до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру про земельну ділянку та присвоєння кадастрового номера. (а.с.83 т.1)

Враховуючи досліджені та проаналізовані в їх сукупності докази, судом встановлено порушення відповідачем ОСОБА_3 прав власника земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0115 площею 0,2448 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 , а саме, що огорожа між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлена не у відповідності до правовстановлюючих документів, що призвело до зменшення/збільшення фактичного землекористування ОСОБА_1 та ОСОБА_13 на 30 кв.м. по суміжній межі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено і підтверджено належними письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема висновком експерта, показаннями свідка, той факт, що межі земельної діялянки ОСОБА_3 , вказані у Державному акті на право приватної власності на землю ІІІ-ВЛ № 001356 не відповідають межам в натурі, а межа між землекористуваннями позивача та відповідача зміщена в сторону позивача, то суд приходить до висновку, що позов підставний, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК Укрїни). У зв`язку із повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на оплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору, 9420 гривень витрат за проведення судової експертизи, 7500 гривень витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої визначено у договорі про надання послуг (а.с.210 т.1), а всього: 17624 гривні 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 81, 82, 137, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 76, 321, 376, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належної йому на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,2448 га, наданої йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою; АДРЕСА_1 , шляхом приведення самовільно зайнятої земельної ділянки до попереднього стану в межах, передбачених правовстановлюючими документами, зокрема актом визначення та погодження меж земельної ділянки згідно з технічною документацією з землеустрою, складеною ДП "ЦДЗК", шляхом знесення побудованого на ній паркану із металевої сітки та звільнення земельної ділянки від насаджених дерев.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору, 9420 (дев`ять тисяч чотириста двадцять) гривень витрат за проведення судової експертизи, 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу, всього 17624 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса прживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області 01.08.1996.

Третя особа без самостійних вимог: Грядівська сільська рада Іваничівського району, юридична адреса: вул. Лесі Українки, 4, с. Гряди Іваничівського району Волинської області, .

Повний текст рішення виготовлений 30 листопада 2020 року.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук