Справа № 569/2296/20
У Х В А Л А

01 грудня 2020 року

Рівненський міський суд рівненської області в складі:

головуючого суду Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Рівне заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Штогрін В.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

10 листопада 2020 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Штогрін В.С. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:вжити заходи забезпечення позову, а саме: шляхом накладення арешту на автомобіль Ford Escort (1992 року випуску), д.н.з. НОМЕР_1 та заборонити його відчуження.

В судовому засіданні представник позивача подану заяву підтримала та просила суд її задовольнити

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки даний автомобіль не є його власності.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду..

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме довідки заступника начальника від 23.11.2020 року №31/17-806з, що згідно бази даних регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області станом на 17.11.2020 року за ОСОБА_3 ( позивачем) зареєстрований автомобіль Ford Escort (1992 року випуску), д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовільнити, оскільки предметом позову є автомобіль, на який просять суд накласти арешт.

Керуючись ст.ст.153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Штогрін В.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задовільнити.

Накласти арешт на на автомобіль Ford Escort (1992 року випуску), д.н.з. НОМЕР_1 та заборонити його відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Харечко С.П.