Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісною позовною заявою виконавчого комітету Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про пайову участь,

встановив:

07.11.2019 позивач виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі міського голови Богдана Андріїва звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення з останньої на користь позивача 308081, 70 грн. із них 300243,24 грн. заборгованості, 2976,99 грн. нарахувань за встановленим індексом інфляції, 4861,47 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.03.2019 між позивачем та відповідачкою укладено договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста, предметом якого є визначення для Відповідача, який є замовником будівництва станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 , величини пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Ужгорода в розмірі 300243,24 грн. Вказану суму як розмір пайового внеску відповідачка повинна була сплатити єдиним платежем у грошовій безготівковій формі на рахунок, визначений в договорі, у строк до 18.04.2019. Взяті на себе зобов`язання за договором відповідачка не виконала, розмір пайового внеску не сплатила. Претензія з вимогою щодо повної оплати коштів за договором залишена відповідачкою без задоволення. З посиланням на ст.. 625 ЦК України, позивачем нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних.

25.06.2020 відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до відповідача за зустрічним позовом виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання недійсним договору про пайову участь, в якому просить визнати недійсним договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста 18.03.2019, укладеного між виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_2 , предметом якого є визначення для неї як замовника будівництва станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 , величини пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Ужгорода в сумі 300243, 24 грн.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) не з`явився, однак подав до суду заяву від 09.11.2020 про розгляд справи за відсутності представника позивача, на підставі наявних матеріалів справи.

В судове засідання відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом) не з`явилася, подала до суду заяву від 06.11.2020, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, висловила свою позицію щодо первісного позову, в якому просила відмовити, а щодо зустрічного - задовольнити.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до ст. 648 ЦК України зміст договору укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Істотними умовами договору пайової участі, згідно з ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Враховуючи вимоги ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договір пайової участі є у відповідності зі ст. 634 ЦК договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста від 18.03.2019 видно, що виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі заступника міського голови Фартушка І.І. та ОСОБА_1 як замовник уклали цей договір, предметом якого є пайовий внесок замовника на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста при здійсненні будівництва об`єкта містобудування. Таким об`єктом є будівництво станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 (п. 1.2). Пунктом 2.1 визначено, що замовник перераховує кошти у сумі 300243,24 грн. єдиним платежем на рахунок міської ради до 18.04.2019.

Вказаний договір підписаний заступником міського голови Фартушком І.І. та за дорученням ОСОБА_1 ОСОБА_2 18.03.2019.

Листом Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 07.08.2019 ОСОБА_1 адресовано вимогу про здійснення сплати вказаної в договорі суми й надання до управління відповідного підтвердження.

У зв`язку з не проведенням такої оплати виконавчим комітетом Ужгородської міської ради нараховані на суму простроченого грошового зобов`язання у 300243, 24 грн. за період з 19.04.2019 по 01.11.2019 інфляційні втрати 2976, 99 грн. та 3% річних за 197 днів прострочення 4861, 47 грн.

Разом з тим до зустрічного позову додано договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста від 25.09.2019, з якого видно, що такий є ідентичним по змісту до договору від 18.03.2019, укладений між тими самими сторонами та щодо того самого предмету. Разом з тим, сума пайового внеску за договором від 25.09.2019 становить 121558,56 грн. й обов`язок по сплаті такого на рахунок міської ради визначений до 25.10.2019 (п.2.1).

Вказаний договір підписаний заступником міського голови Фартушком І.І. та замовником ОСОБА_1 26.09.2019.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

В обґрунтування первісного позову позивач за таким зазначає, що відповідачкою не виконано зобов`язання за договором від 18.03.2019 у строк, визначений в такому, а вимога позивача по сплаті пайового внеску в листі від 07.08.2019 відповідачкою проігнорована.

Разом з тим позивачем за первісним позовом укладено з відповідачкою 25.09.2019 аналогічний за змістом договір, який різниться з договором від 18.03.2019 по сумі пайового внеску та строку його сплати відповідачкою як замовником.

Відповідно до частин другої і четвертої статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу.

Тобто, за певних умов, а саме наявності наміру сторін вчинити новацію, укладаючи договір від 25.09.2020, первинне зобов`язання припиняється. Однак, за відсутності такого застереження в договорі первинне зобов`язання не припиняється, а діє поряд з новим.

Таке твердження висловлене у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 609/67/18.

Як зазначалося вище, невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до п.п. 5 п. «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

В договорі від 18.03.2019 сума пайового внеску становить 300243,24 грн. і розрахована зокрема по розміру відсотка (8/100) згідно з п. 3.1 Положення, затвердженого рішенням VI сесії VI скликання Ужгородської міської ради №170 від 03.06.2011 зі змінами згідно з рішенням сесії VIІ скликання від 23.12.2015 №27 та рішення ХІ сесії VIІ скликання від 28.02.2017 №606.

В договорі від 25.09.2019 сума пайового внеску становить 121558,56 грн. і розрахована зокрема по розміру відсотка (8/100) згідно з п. 3.1 Положення, затвердженого рішенням VI сесії VI скликання Ужгородської міської ради №170 від 03.06.2011 зі змінами згідно з рішенням сесії ХХХІХ сесії VIІ скликання від 05.09.2019 №1667 та рішення ХІ сесії VIІ скликання від 28.02.2017 №606.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявні два договори про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста датовані 18.03.2019 та 25.09.2019, де замовником виступає одна й та сама особа - відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 , а предметом пайова участь замовника по об`єкту містобудування - будівництво станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 , а різняться такі по сумі пайового внеску, розрахунками такого та строку виконання договору, за відсутності будь-яких пояснень та заперечень позивача за первісним позовом щодо такого, суд вважає недоведеними та необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки за первісним позовом суми пайового внеску у 300243, 24 грн. та інфляційних втрат й 3% річних, розрахованими по такій, при наявності договору від 25.09.2019.

В обґрунтування зустрічного позову про визнання недійсним договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста від 18.03.2019 позивачка за таким зазначає, що такий підписаний її чоловіком - третьою особою - ОСОБА_2 без письмової згоди на те її як дружини, що суперечить нормам Сімейного кодексу України, оскільки такий правочин виходить за межі дрібного побутового. Також зазначає, що надана нею довіреність на ім`я ОСОБА_2 не є згодою на укладення вищезазначеного договору про пайову участь, оскільки в ній виражена її згода щодо повноважень по організації будівництва на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :52:001:0311, а не на укладення оспорюваного правочину.

З договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста від 18.03.2019 видно, що такий укладений між виконавчим комітетом Ужгородської міської ради в особі заступника міського голови Фартушка І.І. та ОСОБА_1 як замовником, однак підписаний ОСОБА_2 з приміткою, що такий діє за дорученням

ОСОБА_1 До зустрічного позову додано нотаріально посвідчену довіреність від 10.09.2018 за якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником у будь-яких установах чи підприємствах, зокрема й у виконавчому органі міської ради, з питань що стосуються належного виконання довіреності і компетенція яких пов`язана з вирішенням питань, які її цікавлять з проведення будівництва, забезпечення належної життєздатності зведених будівель на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :52:001:0311. В силу повноважень, що ґрунтуються на вказаній довіреності представник має право зокрема укладати у інтересах довірителя договори на виконання ремонтних робіт, обслуговування об`єктів нерухомості комунальними та іншими уповноваженими органами, договори страхування нерухомості; виконувати будь-які інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень, які мала б вчиняти довірителька при особистому вирішення зазначених вище питань.

З огляду на вказану довіреність, суд вважає, що застосування до заявленої позивачкою вимоги за зустрічним позовом положень сімейного законодавства є неправильним, оскільки ОСОБА_2 діяв як представник довірителя, а не як чоловік позивачки за зустрічним позовом, з яким така перебуває у зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 від 12.05.2009.

Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Відповідне положення містяться у постанові ВП ВС від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 .

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Отже, стаття 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень.

Зі змісту вищевказаної довіреності з`ясовано, що коло повноважень представника довірителя ОСОБА_1 - ОСОБА_2 окреслене земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :52:001:0311. Однак, за наявними в матеріалах справи документами, суд позбавлений можливості з`ясувати, чи діяв ОСОБА_2 , укладаючи договір від 18.03.2019, за вищевказаною довіреністю та чи є земельна ділянка за кадастровим номером зазначеним в довіреності тією, на якій за п. 1.2 договору розташований об`єкт містобудування.

Припускаючи, що договір від 18.03.2019 укладався ОСОБА_2. від імені ОСОБА_1 по довіреності від 10.09.2018, та що об`єкт містобудування, визначений п. 1.2 договору, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :52:001:0311, аналізуючи зміст довіреності в частині уповноваження довірителькою ОСОБА_1 свого представника ОСОБА_2 «виконувати будь-які інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень, які мала б вчиняти довірителька при особистому вирішення зазначених вище питань», то суд вважає, останній не вийшов за межі, наданих довірителькою повноважень, з огляду на наступне.

Положеннями статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Аналізуючи вказану норму можна зробити висновок, що «забезпечення належної життєздатності зведених будівель на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :52:001:0311» як це зазначено в довіреності від 10.09.2018 неможливе без укладання договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Однак, в силу положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України такі докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми. Останніми, за положеннями статті 80, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наявними в матеріалах справи документами, наданими сторонами в обґрунтування своїх вимог за первісним та зустрічним позовами, та за відсутності заперечень на такі, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог за первісним позовом, оскільки виконавчим комітетом Ужгородської міської ради не доведено суду чинність та актуальність договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 18.03.2019, при укладеному з ОСОБА_1 договору від 25.09.2019, не обґрунтовано позовні вимоги щодо стягнення коштів саме за договором від 18.03.2020, а не від 25.09.2020.

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки за зустрічним позовом щодо визнання договору від 18.03.2019 недійсним, оскільки позивачкою застосовані невірні норми до наявних правовідносин, а застосована судом правова кваліфікація при наявних доказах, ґрунтується на припущеннях, що не припустимо в силу ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до п. 2 у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 352, 353, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні первісного позову виконавчого комітету Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста від 18.03.2019 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста від 18.03.2019 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов