Справа № 438/1183/20
Провадження № 2-о/438/25/2020
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2020 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі Гадубяк О.В.,

за участі заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Бориславі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бориславська державна нотаріальна контора Львівської області, Бориславська міська рада Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме, її, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), постійного проживання разом зі спадкодавцем - бабою ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба з боку матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент смерті мала фактичне і зареєстроване місце проживання у будинку АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на її спадкове майно, зокрема:

житловий будинок АДРЕСА_1 , належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Петруняк І.О. 22.03.1988 року за реєстровим № 621, право власності на який зареєстроване у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 28.03.1988 року у реєстровій книзі № 6, запис № 1468;

земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0940 га, кадастровий номер :18:046:0173, розташовану на АДРЕСА_1 , право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 07.10.2010 року ЯЛ 182866, виданим відповідно до рішення Бориславської міської ради № 1105 від 18.02.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.10.439.00330.

Оскільки ОСОБА_3 заповіту не складала, то право на спадкування внаслідок її смерті одержали спадкоємці за законом.

Відтак, заявник, внучка спадкодавця, здійснює право на успадкування майна своєї баби ОСОБА_3 як спадкоємець за законом п`ятої черги, оскільки ніхто зі спадкоємців попередніх черг вищезазначену спадщину не прийняв, що стверджується матеріалами спадкової справи, відкритої державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 .

Діти спадкодавця: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка - матір заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є спадкоємцями першої черги за законом, подали державному нотаріусу Бориславської державної нотаріальної контори заяви про те, що спадщину своєї матері не приймали і на неї не претендують.

ОСОБА_1 , згідно з вимогами ч. 3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину баби ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини про свою відмову від спадщини не заявляла.

18.08.2020 року звернулася до Бориславської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , а державний нотаріус її фактичне місце проживання до уваги не взяв у зв`язку з відсутністю документального підтвердження цього факту.

Внаслідок відсутності реєстрації місцем проживання за адресою спадкодавця, заявник не може документально підтвердити цей факт, через що змушена вдатися до судового способу захисту.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила її задоволити.

Представник заінтересованої особи: Бориславської державної нотаріальної конториа Львівської області в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник заінтересованої особи: Бориславської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, про розгляд справи у відсутності представника, заяву вважають підставною, не заперечують щодо її задоволення.

Суд, заслухавши заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба заявника з боку матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент смерті мала фактичне і зареєстроване місце проживання у будинку АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на її спадкове майно, зокрема:

житловий будинок АДРЕСА_1 , належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Петруняк І.О. 22.03.1988 року за реєстровим № 621, право власності на який зареєстроване у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 28.03.1988 року у реєстровій книзі № 6, запис № 1468;

земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0940 га, кадастровий номер :18:046:0173, розташовану на АДРЕСА_1 , право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 07.10.2010 року ЯЛ 182866, виданим відповідно до рішення Бориславської міської ради № 1105 від 18.02.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.10.439.00330.

Оскільки ОСОБА_3 заповіту не складала, то право на спадкування внаслідок її смерті одержали спадкоємці за законом.

Відтак, заявник, внучка спадкодавця, здійснює право на успадкування майна своєї баби ОСОБА_3 як спадкоємець за законом п`ятої черги, оскільки ніхто зі спадкоємців попередніх черг вищезазначену спадщину не прийняв, що стверджується матеріалами спадкової справи, відкритої державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 .

Діти спадкодавця: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка - матір заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є спадкоємцями першої черги за законом, подали державному нотаріусу Бориславської державної нотаріальної контори заяви про те, що спадщину своєї матері не приймали і на неї не претендують.

ОСОБА_1 , згідно з вимогами ч. 3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину баби ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини про свою відмову від спадщини не заявляла.

18 серпня 2020 року звернулася до Бориславської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , а державний нотаріус її фактичне місце проживання до уваги не взяв у зв`язку з відсутністю документального підтвердження цього факту.

Внаслідок відсутності реєстрації місцем проживання за адресою спадкодавця, заявник не може документально підтвердити цей факт.

Поняття спадкування визначено у ст.1216 ЦК України, згідно якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців.

Згідно п.211 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в абз.1 п.23 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, якщо постійне місце проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як зазначено в ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто для оформлення спадщини позивачу необхідно встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Протягом передбаченого ст.1270 ЦК України строку заявник від спадщини не відмовлявся.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується той факт, що заявник ОСОБА_1 , на день смерті її бабусі ОСОБА_3 проживала з нею в одному будинку у АДРЕСА_1 , здійснювала її поховання.

Таким чином, оцінюючи безпосередньо досліджені та надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1268, 1270, 1276 ЦК України, керуючись ст. ст.3, 19, 81, 263-265, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задоволити.

Встановити, що факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), із спадкодавцем - бабою ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш