Справа № 629/3823/20
Номер провадження 2/629/1156/20
02.12.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє особисто та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач з урахування уточнень звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє особисто та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є наймачем житлового приміщення (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою відповідачі по справі зареєстровані, але фактично з 2014 року не проживають, оплату комунальних послуг не здійснюють, їх особистих речей у квартирі немає. Наявність зареєстрованих у квартирі відповідачів створює їй проблеми в оформленні субсидії, вона як пенсіонер не має змоги в повному обсязі оплачувати комунальні послуги. В зв`язку з викладеним, просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали в повному обсязі. У разі неявки відповідачів не заперечували проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду засвідчені нотаріально заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували.
Представник третьої особи виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просила винести рішення на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 13.07.2018 року №456 «Про заміну наймачів у договорах найму жилих приміщень» замінено наймача у договорі найму житлового приміщення - чотирикімнатної квартири житловою площею 48,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 .
З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №122, вбачається, що батьками ОСОБА_4 є: мати - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_6 .
Згідно особового рахунку, довідок відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 28.08.2020 року відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі в даній квартирі не проживають з 2014 року, їх особистих речей в квартирі немає, що підтверджується актами від 10.10.2019 року та 05.08.2020 року, складеними сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду.
Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми діючого Житлового кодексу Української РСР, оскільки спірна квартира не є власністю позивача і спір стосується визнання членів сім`ї наймача житлового помешкання такими, що втратили право користування внаслідок відсутності понад встановлені у законодавстві строки.
Згідно з ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Згідно зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
За правилами ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування спірним житловим приміщення.
При цьому, суд виходить з того, що відповідачі за власним бажанням та волевиявленням виїхали зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод їм в користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, що унеможливлювали їх проживання, не створювалось, тривалий час вони ними не користуються з власної волі, їх особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачують, однак з реєстраційного обліку не знялися.
При вирішенні спору в частині визнання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщення в спірній квартирі, суд виходить з того, що ч.2 ст.29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною 2 статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Пунктами 18 і 26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року №207 передбачено, що реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування про доцільність визнання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням вбачається, що Службою у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області 13 листопада 2020 року відвідано родину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою фактично проживає ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 разом з дитиною зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 , яка діє особисто та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 надала нотаріально засвідчену заяву щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_6 з сім`єю не проживає, з дитиною не спілкується, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. На підставі поданих документів, матеріалів обстежень, бесід, враховуючи зазначене вище, виконавчий комітет Лозівської міської ради як орган опіки та піклування не заперечує проти визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Основним законом, який регулює охорону дитинства в державі, є Закон України «Про охорону дитинства», норми якого кореспондуються з нормами Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в якій встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України, ч.1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з яким вона проживає. Тобто, дитина згідно із законодавством має бути зареєстрована з одним із батьків.
Як встановлено судом, неповнолітній ОСОБА_4 на момент звернення позивача до суду із цим позовом, досяг 15 років, а відтак, у відповідності до вищезазначених положень закону, наділений правом вільно обирати собі місце проживання, зокрема за місцем своєї реєстрації.
Водночас судом встановлено, що неповнолітній з 2014 року в спірній квартирі не проживає, вказаним житлом не цікавиться та наміру там мешкати не проявляє. З огляду на вказані обставини, підстав для збереження його права на користування вказаним житлом немає.
Доказів тому, що позивач яким-небудь чином чинив перешкоди неповнолітній дитині в користуванні спірним житлом, суду не надано та в ході судового розгляду таких обставин не встановлено.
В даному випадку суд вважає, що визнання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування спірною квартирою, в якій він фактично не проживає, не призведе до порушення його прав.
Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.
В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат по справі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачами позивачу понесених нею судових витрат.
Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,259,264,265,268 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє особисто та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Згідно п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м.Кизляр, Дагестан, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 03 жовтня 1998 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Лозова, Харківської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 10 листопада 2012 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Кизляр, Дагестан, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
- Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: м. Лозова, Харківська область, м-н 1, буд.7.
Суддя Н.А.Смірнова