Справа № 454/3381/19
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03.01.2020 року суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. , перевіривши виконання вимог ст.175-177 ЦПК України по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області та Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який викладений російською мовою.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 17.12.2019р. даний позов залишено без руху з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 ЦПК України та ч.1 ст.12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Згідно с.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст.14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Рішенням Конституційного Суду України у від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 (справа №1-6/99) встановлено, що положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Також, рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2008 від 22.04.2008 року у справі № 1-18/2008 встановлено, що відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Гарантування у судочинстві використання російської та інших мов національних меншин України цілком узгоджується з Європейською хартією регіональних мов або мов меншин, ратифікованою Законом України від 15.05.2003 N 802-IV.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р., а саме у п. 9 визначено, що згідно зі ст. 10 Конституції державною мовою в Україні є українська мова, всебічний розвиток і функціонування якої в усіх сферах суспільного життя на всій території України забезпечується державою. Виходячи з цього конституційного положення судочинство в Україні має провадитися українською мовою. На виконання ч. 4 ст. 10 Конституції суд за клопотанням осіб, які беруть участь у розгляді справи, зобов`язаний застосовувати при провадженні судочинства й іншу мову в порядку, визначеному законом (наприклад, Кримінально-процесуальним, Цивільним процесуальним кодексами).

Разом з тим, забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах здійснюється державною мовою, а відповідний механізм забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою передбачено у частинах 3, 4 статті 9 ЦПК України, відповідно до якої суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, запрошення перекладача до участі у справі, є обов`язком особи, яка бере участь у справі, а не суду, що роз`яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009р.

Законом України "Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин" передбачено, що при застосуванні положень Хартії заходи, спрямовані на утвердження української мови як державної, її розвиток і функціонування в усіх сферах суспільного життя на всій території України, не вважаються такими, що перешкоджають чи створюють загрозу збереженню або розвитку мов, на які відповідно до ст. 2 цього Закону поширюються положення Хартії та не дискримінують громадян України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що стверджує паспортом громадянина України та не відноситься до національних меншин.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч.1 ст. 9 ЦПК України та ч.1 ст.12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою, а не іншою мовою.

Крім того, слід врахувати, що позовна заява з додатками судом направляється учасникам справи, що також вимагає її викладу (перекладу) українською мовою.

Також, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху позивачу роз`яснено його право на безоплатну правову допомогу, в тому числі для складання позовної заяви державною мовою, вказано адресу та засоби зв`язку територіального бюро.

Таким чином, судом вжито всіх заходів, передбачених ст.12 ЦПК України щодо сприяння позивачу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, з метою звернення до суду у відповідності до процесуального закону та забезпечення його права на суд.

Однак, ОСОБА_1 не усунув недоліків, зазначених в ухвалі суду від 17.12.2019р.

В той же час, позивач надіслав до суду електронний лист від 27.12.2019р. та доповнення до позову, яке надійшло до суду поштовим зв`язком 02.01.2020р., в яких зазначив, що ухвалу суду про залишення його позову без розгляду вважає протиправною та зазначив, що на переклад позову на українську мову в нього немає часу та можливості.

Із зазначеного випливає, що ОСОБА_1 , маючи можливість скористатися безплатними послугами щодо складання або перекладу позову на державну мову, про що йому роз`яснено, категорично відмовляється від цього, покликаючись на відсутність можливості, часу та потреби в цьому.

За таких підстав, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області та Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Суддя: М. Я. Адамович