Справа № 189/1396/20
У Х В А Л А

09.12.2020 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

07.12.2020 року до суду, в порядку ЦПК України, надійшла заява ОСОБА_1 , який в порядку окремого провадження просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме: архівних довідок №40 від 07.08.2020 та №41 від 07.08.2020, виданих виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, в яких зазначено, що в книгах обліку розрахунків з оплати праці колгоспу КСП «Мир», колгоспу «Комуніст», КСП імені Леніна за 1975-1976 роки, за 1981-1983 роки зроблений запис « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 » належить ОСОБА_1 .

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд.

Вказаний перелік не є вичерпним.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Отже, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер.

Зі змісту поданої заяви та долучених до неї матеріалів вбачається, що встановлення даного факту необхідно йому для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 29.09.2020 вбачається, що заявнику буде призначена пенсія з урахуванням стажу за період з 1987 по 2000 рік та в разі доопрацювання поданих заявником документів до Пенсійного фонду буде здійснений перерахунок.

Відтак, суд приходить до висновку, що встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що позивач просить фактично підтвердити його наявний трудовий стаж у зв`язку з відмовою посадових осіб органу Пенсійного фонду України зарахувати період його роботи для призначення пенсії за віком, з огляду на вищевикладене вказана заява не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи діючий порядок та отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини 2 ст.124 Конституції України, позивач має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку цивільного судочинства, а з позовною заявою до УПФУ про визнання неправомірними дій органу ПФУ щодо відмови у зарахуванні періоду його роботи до стажу для обчислення пенсії, за правилами адміністративного судочинства, оскільки органи ПФУ є суб`єктами владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 16.01.2018 року у справі № 61-751св17, від 27.03.2019 року у справі №569/7589/17, а також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.09.2019 року у справі №198/623/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Оскільки до заяви не додана квитанція про сплату судового збору, суд не вирішує питання про повернення сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.186, 260, 261, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, ОСОБА_1 , що він має право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами направити на адресу позивача.

Копію заяви заявника, ОСОБА_1 , залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Чорна