Справа № 504/4070/19
Провадження № 2/504/1276/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2020 р. смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.02.2017 року у розмірі 11481,51 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

В порядку з`ясування місця реєстрації відповідача- фізичної особи судом встановлено, що згідно відповіді Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області від 15.07.2020 року № 710/02-13/1219 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 853 від 26.07.2019 року.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.

Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі №185/998/16-ц, (провадження №61-33766сво18), викладена правова позиція: «якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року, чинного на час пред`явлення позову та розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі».

Такій висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду: від 17 липня 2019 року у справі №522/22817/14 (провадження №61-40349св18), від 18 вересня 2019 року у справі №2-1243/2004 (провадження №61-17227св18), від 02 жовтня 2019 року у справі №521/19592/15 (провадження 61-15617св18), від 30 жовтня 2019 року у справі №518/1652/15 (провадження 61-22285св18), від 13 листопада 2019 року №521/17426/15 (провадження №61-7820 св19).

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, оскільки відповідач помер до відкриття провадження у справі, то у відкритті провадження слід відмовити з підстав, передбачених п.6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. п.6 ч. 1 ст. 186, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судового збору.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено.

У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко