Справа № 645/5315/17
Провадження № 2/645/513/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бондарєвої I.В., при секретарі - Проневич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про визнання договорів недійсними, треті особи: приватний нотаріус ХМНО Хащіна Наталія Вячеславівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс»,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання не дійсними кредитного договору №10/08-ВФЛ від 14.02.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Таврика» та договору іпотеки від 14.02.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Таврика».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 14.02.2008 року між ПАТ« Банк «Таврика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10/08-ВФЛ. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику іпотечний кредит в сумі 67 200, 00 доларів США терміном з 14.02.2008 року по 14.02.2023 року на придбання квартири. За користування кредитними коштами Позичальник сплачує відсотки у розмірі 13,5 % річних. У забезпечення прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту між ПАТ «Банк Таврика» та позивачкою був укладений договір іпотеки від 14.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Хащіна Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 205. Згідно умов зазначеного договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: трьох кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Підписання договору про надання кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку Банку. Станом на день укладення оскаржуваного кредитного договору Банком не було надано позичальнику повної та вичерпної інформації щодо умов кредитування, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» та постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. Тобто сторонами не погоджено суттєві умови кредитного договору, а відтак Позичальник не міг здійснити свідомий вибір щодо валюти кредитування, умов сплати кредиту та процентів готівковою іноземною валютою, і, як наслідок, значною мірою позбавлений того, на що він розраховував під час укладення кредитного договору. Фактично позивач не має жодного джерела доходу в Україні у валюті грошових зобов`язань - долари США. У відповідача був наявний обов`язок до підписання кредитного договору надати позивачу у чіткій, зрозумілій, однозначній формі інформацію про відмінність прав, обов`язків позичальника при виборі предмету кредитного договору, однієї валюти кредиту від інших, яка сторона несе ризик зміни обставин, та, зокрема, про недоліки і ризики кредиту, який є предметом вищевказаного кредитного договору. У даному випадку пропонування фінансової послуги (кредиту) у валюті, відмінній від валюти доходу споживача, відповідач, як суб`єкт підприємницької діяльності, на відміну від позивача - фізичної особи, покладає на себе ризик коливання курсу валют та, відповідно, у випадку негативного для себе коливання курсу отримує дохід від свої діяльності із надання кредитів у меншому розмірі або зазнає збитків. При цьому в кредитному договорі, інших договорах, пов`язаних із зазначеним кредитним договором, відсутня будь-яка інформація у будь-якій формі стосовно ризику коливання валюти, його наслідків та іншої інформації про особливості кредитування та повернення позичальником кредиту, сплати грошових коштів за користування фінансовою послугою, зокрема, розміру сплати в іноземній валюті для позичальника - споживача фінансових послуг, що

надаються відповідачем. При наданні зазначеної послуги інформація у будь-якій формі стосовно ризику коливання валюти та його наслідків, а саме збільшення розміру щомісячних витрат, у зв`язку з чим позивач позбавляється права власності належні йому грошові кошти не з власної волі, позичальнику відповідачем не надавалася.

В 2008 р. позивач отримав кредит у доларах США за офіційним курсом 1 долар США = 4,84 грн. В результаті девальвації гривні відносно долара США розмір зобов`язань позивача по кредиту зріс на 167 %, враховуючи, що дохід споживач отримував в гривні, чим позивачу завдано значної майнової шкоди. Інформації про такий суттєвий ризик курсу коливань валюти, який несе споживач послуг, відповідач позивачу не надавав, доказом чого є відсутність підпису позивача у листі з відповідною інформацією. У зв`язку із суттєвим порушенням відповідачем приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про права споживачів» позивач був позбавлений гарантованого йому як громадянину права на такий достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, який необхідний для підтримання здоров`я та добробуту для себе та членів його сім`ї Крім того, позивач був позбавлений права власності на грошові кошти неприпустимим способом, оскільки, у відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Укладаючи спірний правочин, позивач надав свою згоду на позбавлення його (повернення суми кредиту та сплату %) лише певної кількості грошових коштів. Скориставшись тим, що у позивача немає спеціальних знань про властивості характеристики продукції, яку він придбав, відповідач шляхом надання неповної, неточної, незрозумілої інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору, а точніше ненадання інформації про валютні курси, ризики, пов`язані з коливанням курсу валюти по відношенню до національної валюти, в якій позивач отримує дохід, про можливий розмір таких коливань, позбавив позивача права власності на певну кількість грошових коштів. Під час укладення спірного правочину позивач керувався відомою йому інформацією про те, що протягом останніх років курс гривні по відношенню до валюти змінювався лише на кілька відсотків, що збігається з прогнозованим в законах України про державний бюджет на відповідні роки, з рівнем інфляції та офіційною статистичною інформацією, оприлюдненою Національним банком України. Позивач при укладенні кредитного договору не передбачав і не очікував настання тих реальних правових наслідків, які дійсно мали місце за збільшення курсу валюти кредитування відносно національної валюти. Зміст кредитного договору та обставини, які передували його укладенню, суперечить положенням ч.2 ст.11, ч.1 та ч.9 ст.15, ч.1, 2,6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», укладений з використанням нечесної підприємницької діяльності, а тому на підставі ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215, ст.227 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Оскільки кредитний договір є недійсним, то згідно ч.2 ст.548 ЦК України, є недійсним і договір іпотеки, який забезпечив недійсне зобов`язання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.12.2017 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (т.1 а.с.25).

12.03.2018 р. до суду від відповідача ПАТ «Радикал Банк» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не може бути задоволена судом, виходячи з наступного. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2014 року по справі № 1735/14-ц, позов ПАТ «Радикал Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14.02.2008 р. в розмірі 71998,71 доларів США та заборгованість по пені та 3% річних в розмірі 75678 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04.03.2015 р., апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.10.2014 року змінено, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» 3% річних та в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Зменшено розмір стягнутої загальної заборгованості за пенею та 3% до 63465,717 грн. В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2014

року залишено без змін. Під час розгляду справи було встановлено порушення умов укладеного Кредитного договору № 10/08-ВФЛ від 14.02.2008 р. саме з боку ОСОБА_1 . В рішенні Апеляційного суду Харківської області від 04.03.2015 р. зазначено, що аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення боргу в іноземній валюті, судова колегія керується роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 31 травня 2012 р., відповідно до яких у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Надані суду документи свідчать про те, що позивач має законне право на здійснення операцій з іноземною валютою, отже, заборгованість за кредитним договором від 14.02.2008 року повинна бути стягнути в іноземній валюті, в якій видавався кредит - доларах США. На цей час рішеннями судів було встановлено невиконання з боку позивача умов Кредитного договору № 10/08-ВФЛ від 14.02.2008 р., та відповідно стягнуто суму боргу.

Також зазначає, що до позовної заяви не надано жодного доказу в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсними договорів. На підставі наведеного, посилання позивача на порушення Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач вважає безпідставним та необгрунтованим. У зв`язку з чим просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. (т.1 а.с.52).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.05.2018 р. позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (т.1 а.с.126).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 05.09.2018 р. ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.05.2018 р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті (т.1 а.с.165).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.05.2019 р. позовну заяву повторно залишено без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (т.1 а.с.232).

Постановою Харківського Апеляційного суду від 12.11.2019 р. ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.05.2019 р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті (т.2 а.с.12).

В судове засідання позивач - ОСОБА_1 або її представники протягом тривалого часу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили.

Представник відповідача ПАТ «Радикал Банк» - Данченко А.С., представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» та третя особа: приватний нотаріус ХМНО Хащіна Н.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без їх участі не надали.

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, учасник справи зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує позивача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого ним позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку позивача може свідчити про його небажання захищати свої процесуальні права або про зловживання своїми правами.

Враховуючи необхідність дотримання судом розумних строків розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 14.02.2008 року між ПАТ«Банк «Таврика» та

ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10/08-ВФЛ. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику іпотечний кредит в сумі 67 200, 00 доларів США терміном з 14.02.2008 року по 14.02.2023 року на придбання квартири. За користування кредитними коштами Позичальник сплачує відсотки у розмірі 13,5 % річних. (т.1 а.с.59-62).

На забезпечення прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту між ПАТ «Банк Таврика» та позивачкою був укладений договір іпотеки від 14.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Хащіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 205. Згідно умов зазначеного договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.90-97)

Також судом встановлено, що 19.11.2012 року між ПАТ «Радикал Банк» та ПАТ «Банк «Таврика» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, таким чином, на час розгляду справи ПАТ «Радикал Банк» є новим Кредитором та Іпотекоодержателем у правовідносинах з ОСОБА_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2014 року по справі № 1735/14-ц, позов ПАТ «Радикал Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» заборгованість за кредитним договором від 14.02.2008 в розмірі 71998,71 доларів США та заборгованість по пені та 3% річних в розмірі 75678 грн. (т.1 а.с.54)

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04.03.2015 р., рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.10.2014 року змінено, скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» 3% річних та в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Зменшено розмір стягнутої загальної заборгованості за пенею та 3% до 63465,717 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. (т.1 а.с.55-58).

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

На думку суду, надані позивачем документи не підтверджують доводи позивача щодо нечесної підприємницької діяльності ПАТ «Банк «Таврика» при укладанні оспорюваних кредитного договору та договору іпотеки .

Так, згідно п.2.1.2 кредитного договору, Банк зобов`язаний надавати Позичальнику консультаційні послуги з питань виконання цього Договору.

Крім того, пунктом 3.2.3 кредитного договору передбачено право Позичальника ставити перед Банком питання щодо прологації кредиту у випадку виникнення тимчасових фінансових або інших складнощів, надавши письмове обґрунтування прологації.

Із змісту позовної заяви не вбачаться, що позивач будь-коли звертався до Банку з питання виконання кредитного договору або ставив питання щодо пролонгації кредиту у зв`язку із зміною курсу долара США. Враховуючи, що з позовом про визнання кредитного договору недійсним позивач звернувся лише 28.11.2017 р., суд вважає, що до цієї дати, тобто тривалий час, протягом 9 років, у позивача не виникало будь-яких питань щодо умов кредитування, кредитного договору позивачеві були зрозумілі.

Крім того, свою обізнаність з інформацією про умови кредитування позивач підтвердив шляхом підписання кредитного договору, який містить відповідне застереження у п.8.2.3, та наступних Договорів про внесення змін до кредитного договору (а.с.89).

Також суд вважає безпідставними та недоведеними твердження позивача щодо відсутності у сторін індивідуальної ліцензії, виданої НБУ, на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за вказаним вище кредитним договором, як підстави недійсності кредитного договору, оскільки в даному випадку наявність у відповідача індивідуальної ліцензії, за наявності у нього

Генеральної ліцензії НБУ) не є обов`язковою; а даних про проведення позивачем щомісячних платежів саме у іноземній валюті - суду ним не надано.

Крім того, доводи позивача щодо неправомірності стягнення платежів в іноземній валюті були предметом судового розгляду у справі за позовом ПАТ «Радикал Банк» з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка знаходилась в провадженні Московського районного суду м.Харкова. При цьому вказані доводи були вказані як підстава для скасування судового рішення про стягнення заборгованості, аналізуючи які суд апеляційної інстанції їх відхилив та зазначив, що Банк має законне право на здійснення операцій з іноземною валютою.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним кредитного договору.

Згідно ст.548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Оскільки суд відмовив у визнанні недійсним основного зобов`язання (кредитного договору), підстави для визнання недійсним правочину щодо забезпечення кредитного договору (договору іпотеки), на які посилався позивач - відсутні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог та підстав, дослідивши надані суду докази у їх сукупності та оцінивши їх, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.9 ст.158 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд ухвалює рішення про скасування заходів забезпечення позову за ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.12.2017 р .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 215, 526, 610, 626-628, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про визнання договорів недійсними, треті особи: приватний нотаріус ХМНО Хащіна Наталія Вячеславівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс»,- відмовити.

Після набрання рішенням законної сили скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Харківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Інформацію щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.01.2020 року.

Головуючий - суддя