Справа № 216/3919/17
Провадження № 2/216/369/20
РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Цепелєва Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила та обґрунтовувала тим, що постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2017 у справі №216/6187/16-п було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який 11 грудня 2016 року близько 17 години 33 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Тарапаківська в районі електроопори № 24 в м. Кривому Розі, не був уважним, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий ліворуч в зустрічному напрямку автомобіль Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні і механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, після чого залишив місце ДТП до якої він був причетний. ОСОБА_1 визнав свою провину в порушені правил дорожнього руху повністю. Постанова набрала законної сили 31.01.2017.Цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземних транспортних засобів, а саме: автомобілем ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». 14.02.2017 позивач звернулася письмово до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. 03.03.2017 її автомобіль Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , був оглянутий експертом цієї страхової компанії ОСОБА_3 , після чого ним був складений протокол (акт) про огляд транспортного засобу. 12.04.2017, на картковий рахунок позивача в ПАТ «ПриватБанк», № НОМЕР_3 , страховою компанією на відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з ДПТ була перерахована сума в розмірі 22966 грн 69 коп. 31.03.2017 вона звернулася до судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 із заявою про проведення автотоварознавчого висновку пошкодженого автомобіля. За проведення оцінки вартості завданих збитків позивачем було здійснено оплату у сумі 1800 грн. 14.04.2017, у присутності відповідача, судовий експерт ОСОБА_4 провів дослідження та надав висновок. Згідно з висновком автотоварознавчого експертного дослідження №Д22/04/17 від 18.04.2017 встановлено, що відповідач своїми діями спричинив їй як власнику автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , матеріальну шкоду у розмірі 39661 грн 94 коп. Оскільки, страхова компанія відшкодувала позивачу 22966 грн 69 коп, то не відшкодованою залишається різниця між цією сумою та сумою визначеною під час проведення автотоварознавчого дослідження, а саме: 16665 грн 25 коп (39661 грн 94 коп 22966 грн 69 коп). Крім того, своїми діями ОСОБА_1 спричинив їй не тільки матеріальну, а і моральну шкоду яка полягає у тому, що позивач та її діти, які знаходилися в той час в автомобілі, перенесли емоційний стрес, а сам ОСОБА_1 , намагаючись уникнути відповідальності, покинув місце ДТП, його довелося розшукувати, він навіть не пересвідчився чи все гаразд з людьми, які знаходилися в транспортному засобі. Позивач зазначає, що пережила та переживає моральні та емоційні страждання з приводу пошкодження свого автомобіля, так як протягом тривалого часу не могла використовувати його за призначенням, що позбавило її нормальних життєвих зв`язків. Всі подальші кроки вимагали від неї додаткових зусиль для організації привичного ритму життя. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16665,25 грн та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. А також стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати, які складаються з витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1800,00 грн та судового збору в сумі 640,00 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні уточненого позову.

Відповідач та його представник адвокат Цепелєв Ю.М. у судовому засіданні заперечували проти уточненої позовної заяви, надали до суду відзив, який обґрунтований тим, що акт автотоварознавчої експертизи відсутній, тільки квитанції про виплату позивачу страхової компенсації СК «Оранта» на суму 22966,69 грн, хоча нараховано було збитків на суму 49342,64 грн. Разом з цим, висновком автотоварознавчого експертного дослідження №Д22/04/17 від 18.04.2017 встановлено суму збитків 39661,94 грн, яка фактично є «втратою товарної вартості» та не виплачується, якщо автомобіль використовується в інтенсивному режимі і термін експлуатації п`ять років для всіх автомобілів. Крім того, вказана експертиза проведена через чотири місяці після дорожньо-транспортної пригоди, а не в тридцять днів. Разом з цим, відповідач не визнає моральну шкоду у зв`язку з тим, що позивачем не надано виписок з амбулаторних карт чи медичних довідок з приводу лікування у психотерапевта або психолога.

Суд, вислухавши учасників процесу, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, судом встановлено, що 11 грудня 2016 року близько 17 години 33 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Тарапаківська в районі електроопори № 24 в м. Кривому Розі, не був уважним, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий ліворуч в зустрічному напрямку автомобіль Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , в результаті ДТП автомобілі отримали технічні і механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2017 (а.с. 15) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Крім того, постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2017 (а.с. 16) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн у зв`язку з тим, що 11 грудня 2016 року близько 17 години 33 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Тарапаківська в районі електроопори № 24 в м. Кривому Розі залишив місце ДТП до якої він був причетний.

Постанови не оскаржені та набрали законної сили 31.01.2017.

У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.12.2016 є доведеною та не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що на час скоєння вказаного ДТП ОСОБА_2 була належним володільцем пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземних транспортних засобів власника автомобіля ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

14.02.2017 ОСОБА_2 звернулася письмово до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування (а.с. 19-22).

03.03.2017 автомобіль Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , був оглянутий експертом страхової компанії ОСОБА_3 , після чого, ним був складений протокол (акт) про огляд транспортного засобу (а.с. 23).

Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

12.04.2017 на картковий рахунок ОСОБА_2 в ПАТ «ПриватБанк», № НОМЕР_3 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку із ДПТ була перерахована сума в розмірі 22966,69 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д22/04/17 від 18.04.2017 сума матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок ДТП автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 39661,94 грн (а.с.26-54). Вказаний висновок не оскаржувався сторонами, а тому, посилання відповідача на його необґрунтованість є безпідставними, а вимога уточненого позову щодо стягнення матеріальної шкоди доведена позивачем у повному обсязі, в межах суми встановленої висновком експерта, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування, що становить 16665,25 грн.

За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч. 1, ч. 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завданні збитки у повному обсязі.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучі винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити позивачу доведену висновком експертного автотоварознавчого дослідження спричинену матеріальну шкоду, яка, враховуючи вже виплачене страхове відшкодування, становить 16665,25 грн.

Крім того, відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, який будучи визнаний винним у ДТП, не приніс свої вибачення та не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду. Пошкодження автомобіля дійсно негативно вплинули на спосіб життя позивача, а невирішеність питання викликає в неї моральні страждання.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачу була спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги потерпілої в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 5000,00 грн, вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження №Д22/04/17 від 18.04.2017 ОСОБА_2 сплачено 1800,00 грн, що підтверджується квитанцією серії ААЯ №004694 від 31.03.2017 (а.с. 25), тому на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.

Відповідно до вимог ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» позивачем при пред`явленні цього позову було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 12, 13, 79-82, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16665,25 грн (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять гривень двадцять п`ять копійок) та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1800,00 грн (одна тисяча вісімсот гривень) та судового збору в сумі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

-третя особа: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», код ЄРДПОУ: 00034186, місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д.

Повний текст рішення складений 27 листопада 2020 року.

Суддя Р.О. Кузнецов