Р І Ш Е Н Н Я
26.11.2020 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Молонової Ю.В.,
при секретарі Орчелота І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якого діє адвокат Спруцко Володимир Ілліч, заінтересована особа приватний нотаріус Мангушського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Харків) ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та належності документу, -
25 вересня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та належності документу, а саме просить встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його матір`ю та встановити факт того, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на колгоспний двір, яким посвідчено право власності на житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заява мотивована тим, що в свідоцтві про його народженні була допущена помилка в графі «мати», а саме замість « ОСОБА_4 » зазначено « ОСОБА_4 ». Факт того, що ОСОБА_3 є його матір`ю підтверджується свідоцтвом про одруження, паспортом матері ОСОБА_3 , адресною карткою від 03.09.2020, довідкою Ялтинської селищної ради №2608 від 17.12.2019 року та домовою книгою.
У встановлений законом термін він звернувся до приватного нотаріуса Ковальової M.B. з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , однак з`ясувалося, що у свідоцтві про право власності на колгоспний двір від 10.10.1972 року, яке видане на підставі рішення Ялтинської селищної ради від 12.11.1969 року у графі «глава колгоспного двору» записано « ОСОБА_5 » (російською мовою), тобто допущена помилка в зазначенні по батькові матері, замість вірного « ОСОБА_6 » зазначено « ОСОБА_7 » (російською мовою).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №215/02-31 від 22.09.2020 року йому було відмовлено у віддачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 вказане ім`я ОСОБА_4 по батькові ОСОБА_6 , а у свідоцтві про право власності на житловий будинок вказане ім`я ОСОБА_4 по батькові ОСОБА_8 . Крім того, у повторному свідоцтві про його народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №32, виданому Мангушським районним ДРАЦС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Харків) від 14.05.2020 матір`ю записана « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 ».
Факт того, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на колгоспний двір у вигляді житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 належить його померлій матері ОСОБА_3 підтверджується записом про місце реєстрації в паспорті ВА 851283 від 23.10.1997 року на ім`я матері ОСОБА_3 , який виданий Першотравневим РВ УМВС України в Донецькій області, адресною карткою від 03.09.2020 року, виданою Ялтинською селищною радою, довідкою Ялтинської селищної ради №2608 від 17.12.2019 року, довідкою КП Мангушське БТІ №179 від 25.08.2020 року та домовою книгою від листопада 1970 року.
Встановлення факту родинних відносин між ним та матір`ю ОСОБА_3 необхідно для оформлення ним спадщини. Помилка в написанні у свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 на колгоспний двір не може бути усунута іншим шляхом, ніж зверненням до суду, оскільки мати померла та ця помилка перешкоджає йому в реалізації права на вказаний житловий будинок. В позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу та родинних відносин він не має можливості.
Ухвалою від 29.09.2020 було відкрите провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.
Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Спруцко В.І. в судовому засіданні заяву підтримали повному обсязі, просили її задовольнити. Посилалися на доводи, викладені в заяві. Приватний нотаріус Ковальова М.В. в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі.
Заслухавши пояснення заявника та дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно з п. 6 ч. 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Так, зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 14.05.2020, актовий запис № 32, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , його батьком зазначений ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 6).
З паспорту громадянина України серія НОМЕР_3 , виданого Першотравневим РВ УМВС України у Донецькій області 23.10.1997, вбачається, що власне ім`я померлої матері заявника зазначено як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про одруження, ОСОБА_9 одружився з ОСОБА_10 (а.с.10).
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Виконкомом Ялтинської селищної ради Мангушського району у Донецькій області 17.12.2019, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.9).
З довідки Ялтинської селищної ради №2608 від 17.12.2019 вбачається що похорони ОСОБА_3 проведені за рахунок ОСОБА_1 (а.с.14).
Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 10.10.1972 на колгоспний двір, житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 (а.с. 12).
З адресної картки від 03.09.2020, виданої Ялтинською селищною радою, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 13).
З довідки наданої КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації» від 25.08.2020 № 179 вбачається, що згідно даних архівної інвентаризаційної справи право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на колгоспний двір № НОМЕР_1 від 10.10.1972, виданого Ялтинської селищною радою (а.с.15).
Згідно з домовою книгою, початої в листопаді 1970 року, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.16-17), що також вбачається з паспортів заявника ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_3 (а.с. 4, 8).
Також, в судовому засіданні було встановлено, що заявник звернувся до приватного нотаріуса Ковальової M.B. із заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , проте постановою № 215/02-31 від 22.09.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 вказане ім`я ОСОБА_4 по батькові ОСОБА_6 , а у свідоцтві про право власності на житловий будинок вказане ім`я ОСОБА_4 по батькові ОСОБА_8 . Крім того, у повторному свідоцтві про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 актовий запис №32, виданого Мангушським районним ДРАЦС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Харків) 14.05.2020, матір`ю записана « ОСОБА_3 », замість « ОСОБА_3 ». Було запропоновано звернутися до суду (а.с.11).
В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що заявник є її чоловіком, з яким вона перебуває у шлюбі з 1998 року, а померла ОСОБА_3 була її свекрухою та матір`ю чоловіка. Також зазначила, що свекрусі на підставі свідоцтва про право власності на колгоспний двір належав житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому вони разом проживали.
Також в якості свідка була допитана ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що із матір`ю заявника ОСОБА_3 знайома більш сорока років, разом працювали, підтримували зв`язок до її смерті. Померла ОСОБА_3 проживала в будинку АДРЕСА_1 разом із сином заявником ОСОБА_1 . Також свідок пояснила, що їй відомо, що за два роки до смерті ОСОБА_3 звернула увагу на помилку в написанні її по батькові у свідоцтві про право власності на будинок, проте хворіла та не встигла її виправити.
Отже, факт того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є матір`ю заявника ОСОБА_1 , а свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 10.10.1972 на колгоспний двір у вигляді житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 дійсно належить померлій ОСОБА_3 , підтверджується вищезазначеними письмовими доказами та поясненнями свідків.
Згідно з листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб.
До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:
1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);
2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;
3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.
Заявник позбавлений можливості довести в позасудовому порядку факт родинних відносин з померлою матір`ю, тому вимушений був звернутися до суду з даною заявою.
Представлені в своїй сукупності докази в достатній мірі підтверджують факт родинних відносин заявника та його матері.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.1 та п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 82 цього Кодексу.
У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Отже, помилка в написанні у свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 на колгоспний двір по-батькові ОСОБА_3 замість ОСОБА_3 , не може бути усунута іншим шляхом, ніж зверненням до суду в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 померла та ця помилка перешкоджає заявнику в реалізації права на вказаний житловий будинок.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , а саме встановлення фактів того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 та того, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на колгоспний двір яким посвідчено право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлення даних фактів необхідне заявнику для звернення до нотаріуса для оформлення спадщини та вінпозбавлений можливості у позасудовому порядку встановити ці факти.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 82, 259, 262-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якого діє адвокат Спруцко Володимир Ілліч, заінтересована особа приватний нотаріус Мангушського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Харків) ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та належності документу - задовольнити.
Встановити факт того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 .
Встановити факт того, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на колгоспний двір, яким посвідчено право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Повний текст рішення складено 27.11.2020.

Суддя Ю.В. Молонова