Справа № 456/2395/20
Провадження № 2/456/1012/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"20" листопада 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): 01.12.2018 між позивачем та відповідачем розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 01.12.2018, видане Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №31. З того часу, відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Позивач ОСОБА_1 є власником частки квартири АДРЕСА_1 , право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 30.10.2006, видане «МН» «Дружба» ВАТ «Укртранснафта» та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12329819 від 30.10.2006, виданим Стрийським державним комунальним МБТІ. Крім того, відповідно до договору дарування від 31.10.2018, відповідач ОСОБА_2 подарувала свою частку (1/4) у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 . Відповідно до даних будинкової книги у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_2 понад один рік підтверджується Актами обстеження сім`ї від 27.02.2019, 19.02.2019, 18.06.2020. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 405, ЦК України, ст.ст. 4, 5, 175, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав та зазначив, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності йому та його дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Злипня 2018 року, відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі, оскільки виїхала в Російську Федерацію. Пізніше вона приїжджала і гостювала один місяць, однак 19.11.18 поїхала знову і відтоді більше не поверталась. Доповнив, що 01.12.2018 між ними було розірвано шлюб і на даний час в квартирі він проживає один, оскільки діти проживають окремо. Він змушений самостійно сплачувати комунальні послуги, а тому і звернувся з відповідним позовом до суду.

Позиція відповідача та третьої особи: відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча неодноразово повідомлялась про розгляд справи на 27.08.2020, 24.09.2020. 19.10.2020, 20.11.2020, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно довідки Укрпошти повернулись на адресу суду 08.09.2020, 06.10.2020, 03.11.2020. Окрім цього, відповідач неодноразово повідомлялась про розгляд справи на 24.09.2020. 19.10.2020, 20.11.2020 на офіційному веб -порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач не заперечив.

26.08.2020 на адресу суду надійшла заява третьої особи ОСОБА_3 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає /а.с.27/.

26.08.2020 на адресу суду надійшла заява третьої особи ОСОБА_4 про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказує, що позовні вимоги визнає /а.с.29/.

Покази свідків допитаних в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 та їй відомо про часті сварки, які раніше відбувались у сім`ї позивача та відповідача. Потім відповідач поїхала в Російську Федерацію і близько двох років вона її не бачила в квартирі АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 раніше і на даний час не проживає. Доповнив, що востаннє він бачив відповідача у вказаному помешканні 01.11.2018. Діти позивача та відповідача на даний час проживають та працюють за кордоном.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.09.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_3 , такий видано Стрийським МВ УМВС України у Львівській області 27.10.2005 на ім`я ОСОБА_1 /а.с.6-7/.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.10.2006, виданого «МН» «Дружба» ВАТ «Укртнанснафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності (1/4) квартира АДРЕСА_1 /а.с. 10/.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.10.2006, виданого Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності (1/4) /а.с. 9/.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.2018 Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 31/а.с.13/

Відповідно до копії договору дарування 1/4 частки у праві власності на квартиру від 31.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я., ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 11-12/.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 /а.с. 14-16/.

Відповідно до копії акту обстеження сім`ї від 19.02.2019, комісією у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проведено обстеження сім`ї ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що у даній квартирі, відповідно до даних будинкової книги, зареєстрована, але фактично не проживає з 24.07.2018 ОСОБА_2 , 1974 р.н., місце перебування останньої - Російська Федерація. Обстеження проведено в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 /а.с. 18/.

Відповідно до копії акту обстеження сім`ї від 27.02.2019, комісією у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проведено обстеження сім`ї ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що у даній квартирі, відповідно до даних будинкової книги, зареєстрована, але фактично не проживає з липня 2018 ОСОБА_2 , 1974 р.н., місце перебування останньої - Російська Федерація. Обстеження проведено в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 /а.с. 17/.

Відповідно до копії акту обстеження сім`ї від 18.06.2020, комісією у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проведено обстеження сім`ї ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що у даній квартирі, відповідно до даних будинкової книги, зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2 , 1974 р.н., місце перебування останньої невідоме. Обстеження проведено в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 /а.с. 19/.

При вирішенні спору, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно з п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають, окрім дружини власника, дітей і батьків також інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом, передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Інших підстав для втрати членом сім`ї власника житла права користування житлом ЦК України не визначає.

Мотивована оцінка доказів, наданих позивачем та висновки суду за результатами позову.

Суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_2 була членом сім`ї в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, оскільки перебувала з позивачем ОСОБА_1 у шлюбних відносинах та проживала разом з ним та їхніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 , вони довгий час разом вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. З 2018 року вона не проживає в даній квартирі, а відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.2018 Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, а тому відповідач перестала бути членом сім`ї позивача.

Дані висновки підтверджуються правовою позицією Верховного суду, викладену у постанові від 01.04.2019 по справі № 755/14524/15-ц.

Крім того, суд також враховує і той факт, що 31.10.2018 відповідач ОСОБА_2 подарувала сину ОСОБА_4 ј частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві приватної спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.10.2006, виданого « МН» «Дружба» ВАТ «Укртнанснафта».

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що позивач та треті особи по справі це її сусіди. Відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 близько двох років, оскільки виїхала в Російську Федерацію.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що 01.11.2018 востаннє бачив відповідача у квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України була членом сім`ї позивача та третіх осіб, однак шлюб між сторонами розірвано, відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2018 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, поясненням позивача, показаннями свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Суд звертає увагу, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у квартирі АДРЕСА_1 позивач змушений оплачувати комунальні послуги за кількість осіб, які зареєстровані в квартирі, позивачу на праві спільної часткової власності належить ј частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.10.2006; шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.2018 Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Таким чином, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1 , який є власником ј частини квартири АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована відповідач; в даній квартирі вона не проживає з 2018 року, оскільки поїхала на постійне місце проживання в Російську Федерацію, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та актами обстеження сім`ї ОСОБА_1 від 27.02.2019, 19.02.2019, 18.06.2020, відповідно до яких проведено обстеження в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та встановлено, що у даній квартирі зареєстрована, але не проживає ОСОБА_2 , однак позивач та треті особи змушені сплачувати комунальні послуги, в тому числі й за відповідача, що унеможливлює оформлення ними субсидії, а тому, враховуючи положення ст. 405 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання втратившим права на користування житловим приміщенням відповідача ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Крім того, суд в порядку ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача в користь позивача 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. Л. Бучківська