печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бусик О. Л.

при секретарі судових засідань Диба І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк» про припинення договору іпотеки та зняття обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява.

Ухвалою судді від 08 липня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження.

У листопаді 2020 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та забороною всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що ризики, які виступають як можливе утруднення виконання майбутнього рішення суду полягають у здійсненні у відношенні позивача погроз, шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки відповідно до статті 4 Іпотечного договору № 02-10/1052 від 26 березня 2008 року за відповідачем.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, за статтею 4 договору іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку може здійснюватися одним із наступних способів: на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателям від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку», або шляхом організації іпотеко держателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 ЗУ «Про іпотечне кредитування» операціях з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до змісту абзацу другого статті 37 вказаного Закону, саме договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Тобто вчиненню будь-яких реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо внесення записів, пов`язаних з реєстрацією прав власності, скасуванням реєстрації права власності щодо нерухомого майна, відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку, передує укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя або такою підставою для внесення відомостей про речові права може слугувати власне іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Стороною позивача в обґрунтування доводів необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначено те, що відповідач постійно погрожує позивучу тим, що здійснить реєстрацію права власності на предмет іпотеки відповідно до статті 4 іпотечного договору № 02-10/1052 від 26 березня 2008 року.

В той же час як на одну з підстав позову, позивач посилається на те, що оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києві від 12 квітня 2019 року за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором 10-29/5973 було відмовлено, то відповідач неправомірно утримує в іпотеці нерухоме майно, що є предметом іпотечного договору №2-10/1052 від 26.03.2020.

Вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, заборони будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції держаної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно квартири АДРЕСА_1 , суперечитиме вимогам законодавства, відповідно до якого дії вчинені відносно об`єктів нерухомого майна фіксуються в Державному реєстрі, що є похідною процедурою від укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відомостей з іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, не є свідченням реальності можливого порушення права власності позивача і наміру здійснення відповідачем протиправних дій щодо зміни власника нерухомого майна - предмету іпотеки - є передчасним, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню на даній стадії розгляду справи та за наведеного обґрунтування заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк» про припинення договору іпотеки та зняття обтяження - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя О. Л. Бусик