Справа № 481/635/20
Провадж.№ 2-з/481/12/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вжещ С.І., при секретарі Юхименко Т.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Коренко Тетяни Володимирівни, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 гривень на лікування; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості спільного майна набутого під час шлюбу в сумі 743625 гривень.

Ухвалою суду від 12.08.2020 р. провадження в справі відкрито та вона призначена в порядку загального позовного провадження до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

На теперішній час триває підготовче провадження в справі.

24.11.2020 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Коренко Тетяною Володимирівною, подано заяву про забезпечення позову, в якій сторона позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0294, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що земельна ділянка зареєстрована за відповідачем, спір носить майновий характер та в добровільному порядку не врегульований, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що позивач має можливість відчужити це майно. Невжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на предмет поданого позову, може утруднити або унеможливити поновлення її порушених прав та виконання рішення суду.

Ознайомившись з поданою заявою та її обґрунтуваннями суд приходить до наступного.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують обґрунтовані побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктами 1 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

З матеріалів справи та документів, доданих до заяви про забезпечення доказів вбачається, що право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0.0965 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0294, зареєстроване за ОСОБА_2 з 28.09.2016 року. Підставою для реєстрації права власності на вказану земельну ділянку були витяг з ДЗК, серії та номеру: НВ-016 від 09.03.2016 року, виданого управлінням Держгеокадастру у Каховському районі Херсонської області та рішення Малокаховської сільської ради № 86 від 11.03.2016 року.

Зазначене вказує, на те, що земельна ділянка набута відповідачем шляхом її приватизації.

Згідно пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка .

Виходячи зі змісту позовних вимог, право відповідача на це майно позивачем не оспорюється.

Також, за ухвалою суду від 25.11.2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 , накладено арешт у вигляді заборони розпорядження на транспортний засіб автомобіль марки TOYOTARAV4, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , тобто позовні вимоги вже забезпечені арештом на майно відповідача.

Таким чином, накладення арешту на майно, що належить особисто ОСОБА_2 , в порядку забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя, не є обґрунтованим, не відповідає принципу співмірності позовним вимогам та може призвести до порушення прав власника майна.

За наведених обставин, клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що належить відповідачу, підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153,157, 258-261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Коренко Тетяни Володимирівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та про поділ спільного майна подружжя, залишити без задоволення .

Копію ухвали направити сторонами.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані разом з апеляційною скаргою на рішення суду.

Ухвала в повному обсязі складена 27.11.2020 року.

Суддя Вжещ С.І.