КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом кредитної спілки «ІСТОК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,

за апеляційною скаргою представника кредитної спілки «ІСТОК» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г.,-

встановив:

У жовтні 2018 року КС «Істок» звернулась до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами порушено умови кредитного договору та договору поруки, у зв`язку із чим з відповідачів підлягає достроковому стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Істок» заборгованість за договором про споживчий кредит № КД-5104 від 08 травня 2018 року станом на 30 вересня 2018 року в загальній сумі 29 681 грн 10 коп. та 1 762 грн 00 коп. судового збору.

В позові кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі КС «Істок» просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 належним чином не виконано зобов`язань за кредитним договором, відтак стягненню підлягає заборгованість в розмірі суми позики.

Відмовляючи у стягненні з ОСОБА_1 інших сум, суд першої інстанції виходив із того, що останній є військовослужбовцем, на якого поширюються пільги, встановлені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , суд виходив із того, що порука припинилась, оскільки, починаючи з 26 серпня 2018 року на підставі додаткового договору №1 до договору про споживчий кредит №КД-5104 від 08 травня 2018 року була збільшена плата за надання кредиту до 161,09 грн. щоденно, проте відповідні зміни до договору поруки в частині збільшення плати за кредит не вносились. Поручитель не був ознайомлений з такою умовою.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 08 травня 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № КД-5104.

Сума кредиту: 30 000 грн 00 коп.

Процентна ставка: 0,001% річних.

Строк дії договору: на 13 календарних місяців, до 27 травня 2019 року.

Цільове призначення: споживчий, на покупку автомобіля.

Відповідно до п. 2.5. договору, плата за надання кредиту становить 40 грн 27 коп.

Згідно п. 2.4. договору, кредит надається готівкою через касу кредитора або шляхом перерахування на рахунок за письмовою заявою позичальника.

Відповідно до п. 4.1. договору, позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з нарахованої плати, частини кредиту та процентів за користування кредитом, до дати та у розміри, що вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному в додатку до договору, який є невід`ємною частиною.

08 травня 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № КД-5104 дп1, за умовами якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором.

26 червня 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № КД-5104 від 08 травня 2018 року, відповідно до умов якого плата за надання кредиту становить 161 грн 09 коп.

Банк виконав свої зобов`язання, надав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 08 травня 2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, кредитна спілка зазначила, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань станом на 30 вересня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 61 245 грн 23 коп., з яких:

- 29 681 грн 10 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту;

- 15 544 грн 99 коп. - заборгованість за платою;

- 0 грн 12 коп. - заборгованість по відсотках;

- 12 019 грн 02 коп. 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договору;

- 4 000 грн 00 коп. - штраф.

11 липня 2018 року кредитною спілкою було направлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 листи-попередження з вимогою погашення заборгованості. Проте звернення були залишені без відповіді.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що порука ОСОБА_2 припинилася з 26 серпня 2018 року, оскільки КС «Істок» та ОСОБА_1 , уклавши додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит, змінили зобов`язання без згоди поручителя.

Доводи апеляційної скарги про те, що п. 1.2. договору поруки передбачена згода поручителя на зміну основного зобов`язання, колегія суддів відхиляє, оскільки надання обов`язкової згоди поручителя на збільшення обсягу відповідальності передбачено законом. При цьому, в договорі поруки не передбачено можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням, строків їх виплати, зміни плати за кредит тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди. Пункт 1.2. договору поруки не містить положень про необов`язковість надання поручителем згоди у разі збільшення розміру зобов`язання, а містить інші умови, за яких його згода не є обов`язковою.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 відсотків, плати за кредит та штрафних санкцій, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що застосування судом Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є обґрунтованим, оскільки плата, інфляційні втрати та спеціальна відповідальність передбачена приписами ст. 625 ЦК України не зазначаються у законі, колегія суддів відхиляє, оскільки вказаним законом чітко передбачені відповідні пільги, а саме - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 02 квітня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника кредитної спілки «ІСТОК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко