Номер провадження: 22-ц/813/7120/20
Номер справи місцевого суду: 1512/2-1160/11
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі за поданням старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року старший державний виконавець Другого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Нємазєнко А.В. звернувся до суду із заявою про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку (т. 4 а.с. 141-146), посилаючись на те, що на виконанні у Другому Київському ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження (АСВГІ № 48776689) з примусового виконання виконавчого документа №2-1160/11, виданого 07 грудня 2012 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошових коштів у розмірі 5 668 779,76 грн. У зв`язку з тим, що боржником у добровільному порядку заборгованість за виконавчим документом не сплачується та рішення суду не виконується, державний виконавець просив вирішити питання про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року подання державного виконавця Другого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області задоволено у повному обсязі. Звернуто стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які не зареєстровано в установленому законом порядку, для виконання ТОВ «Альянс-Жилстрой» зобов`язання за виконавчим документом у справі №2-1160/11 виданого Київським районним судом м. Одеси 07 грудня 2012 року.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року скасувати та у задоволенні подання виконавця відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.І п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.І ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Оскільки апеляційне провадження на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі за поданням старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не брала участь у справі, колегія суддів вважає за необхідне перевірити чи дійсно оскаржуваною ухвалою суду вирішені питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 .

Так, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції задоволено подання державного виконавця Другого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області та звернуто стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які не зареєстровано в установленому законом порядку, для виконання ТОВ «Альянс-Жилстрой» зобов`язання за виконавчим документом у справі №2-1160/11 виданого Київським районним судом м. Одеси 07 грудня 2012 року.

Між тим, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року у справі № 521/9948/15-ц визнано за 12 фізичними особами в тому числі і за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування із зазначенням кількості кімнат, поверху, номеру квартири, площі у житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 згідно з умовами договору резервування приміщення з вказівкою номеру та дати за кожною особою, в тому числі за ОСОБА_1 на об`єкт інвестування - 2х кімнатної квартири АДРЕСА_2 та договором купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення з вказівкою номеру та дати за кожною особою.

Відповідно до частини першої ст. 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Разом з тим частиною першою статті 328 ЦКУ передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦКУ встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва, (п. З ст. 331 ЦКУ).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦКУ набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, то купівля-продаж майнових прав - це виникнення правових передумов, необхідних для набуття у майбутньому права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року № 6-318цс15.

Крім того, ст. 181 ЦКУ речі, а не майно, поділено на категорії: нерухомі та рухомі. При чому до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Частиною другою ст. 190 ЦКУ передбачено, що майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Враховуючи викладене вище, майнові права на об`єкти незавершеного будівництва є обмеженим речовим правом, а не об`єктом рухомого майна.

Оскільки майнові права будучи обмеженим речовим правом є складовою частиною права власності, немає підстав для висновку про те, що оскаржуваною ухвалою про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не були вирішені питання про права і обов`язки ОСОБА_1 за якою рішенням суду, що вступило в законну силу, визнано майнові права на об`єкт інвестування - 2х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином немає підстав для закриття апеляційного провадження, внаслідок чого апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає розгляду по суті.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Дугого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження (АСВГІ № 48776689) з примусового виконання виконавчого документу №2-1160/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 07 грудня 2012 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошових коштів у розмірі 5 668 779,76 грн.

Виконавче провадження за вищевказаним виконавчим документом відкрито 18 вересня 2015 року.

Звертаючись із поданням про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, державний виконавець посилається на те, що у боржника відсутнє інше майно на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу, а тому просив задовольнити його заяву.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 23 серпня 2007 року між Одеською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» () було укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради № 1511-У від 04 липня 2007 року надає, а орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельні ділянки площею 3 842 кв.м, що знаходяться у АДРЕСА_3 , для проектування й будівництва комплексу 10-16 поверхових житлових будинків та благоустрою прилеглої території.

21 травня 2018 року на адресу Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради була спрямована вимога державного виконавця щодо надання належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» () здійснювало будівельні роботи на вищезазначених земельних ділянках таких, як: будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, тощо, а саме: дозволу на початок будівництва, проектну документацію та будь-яку іншу документацію, щодо проведення підготовчих чи будівельних робіт на земельних ділянках площею 3 842 кв.м., що знаходяться у АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 9.

30 травня 2018 року на адресу Відділу надійшла відповідь Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради, до якої було долучено наступні документи:

-рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 22 лютого 2006 року № 173 «Про надання згоди товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 » з додатками.

-рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15 червня 2007 року №730 «Про внесення пропозицій Одеській міській раді щодо надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» в оренду земельних ділянок загальною площею 0,3842 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для проектування й будівництва комплексу 10-16 - поверхових жилих будинків та благоустрою прилеглої території» з додатками;

-рішення Одеської міської ради від 04 липня 2007 року № 1511-У «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» в оренду земельних ділянок, загальною площею 0,3842 а, за адресою: АДРЕСА_1 , для проектування й будівництва комплексу 10- 6- поверхових жилих будинків та благоустрою прилеглої території»;

-копію рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 26 травня 2005 року №218 «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жштбуд» на проектування й будівництво 10-поверхового жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 »;

-копію рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 04 серпня 2005 року №420 «Про внесення змін та доповнень до рішення копію рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 26 травня 2005 року №218 «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс- Жилбуд» на проектування й будівництво 10-поверхового жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 »;

-копію рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 26 січня 2006 року №63 «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилбуд» на проектування й будівництво групи 10-16-поверхових житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 » без додатків.

Із наявного переліку документів, наданих Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради вбачається, що за адресою: м. Одеса, вул. Головківська, 5-7 боржником ТОВ «Альянс- Жилстрой» () проводились будівельні роботи групи 10-16- поверхових житлових будинків.

Разом з тим, відповідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 02 серпня 2016 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно в КП «БТІ» ОМР за ТОВ «Альянс-Жилстрой» не зареєстровано.

Станом на день перегляду ухвали, в державному реєстрі також відсутня інформація про реєстрацію права власності на майно за ТОВ «Альянс-Жилстрой».

Згідно висновку спеціаліста Кудлач А.В. від 17.10.2018 року, готовність об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить (складає) 5%, і складається з фундаменту, висотою 2.50 м, площою 25 м.кв., об`ємом 62,5 куб.м.

На вказане майно, виконавець просив звернути стягнення.

Відповідно до ч.10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з ч.2 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішень, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється .також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10- денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.1-2, 5 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувана. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дають підстави для висновку, що звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва здійснюється у разі відсутності в боржника іншого майна, зокрема цінних паперів, об`єктів нерухомості, транспортних засобів, земельних ділянок, відкритих рахунків, тощо.

Так, державний виконавець повинен проводити перевірку майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення у нього рахунків та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, а також отримання інформації про доходи боржника.

Проте, в матеріалах справи відсутня інформація, що державний виконавець вживав заходів щодо розшуку належного боржнику майна з дотриманням термінів перевірки майнового стану боржника.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що перевірка майнового стану боржника була зроблена виконавцем лише один раз у серпні 2015 року та один раз у серпні 2016 року (витребування відомостей щодо наявності у боржника цінних паперів, транспортних засобів, об`єктів нерухомості, відкритих рахунків), а у березні 2018 року державний виконавець запросив інформацію лише про земельні ділянки боржника, інформацію щодо належності боржнику іншого майна виконавець не встановлював.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, що боржник станом на 2018 та 2019 роки не має у власності іншого майна, крім як незавершеного будівництва.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо порушення державним виконавцем вимог ч.8 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», а також порядку стягнення визначеного ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім цього, виконавцем не надано суду доказів, що боржник обізнаний про наявне виконавче провадження та умисно ухиляється від виконання рішення.

Щодо доводів апелянта, стосовно права власності на об`єкт незавершеного будівництва, колегія суддів виходить з такого.

Об`єкт незавершеного будівництва це об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатації відповідно до законодавства.

Об`єкту незавершеного будівництва притаманні загальні ознаки нерухомого майна: тісний зв`язок із земельною ділянкою; неможливість переміщення об`єкта без його знецінення та зміни призначення; державна реєстрація.

У той же час, поряд із загальними ознаками об`єкта незавершеного будівництва, йому притаманні й спеціальні ознаки, що дозволяють виділити його з-поміж інших будівельних об`єктів:

-дотримання порядку створення - будівництво об`єкта проводиться на правомірно зайнятій земельній ділянці на підставі затвердженої належним чином проектно- дозвільної документації, з обов`язковим дотриманням будівельних норм та правил;

-неможливість експлуатації об`єкта - основна ознака об`єкта незавершеного будівництва, яка визначає його правову природу та безпосередньо впливає на його правовий режим. Адже кожний об`єкт нерухомого майна має своє призначення, метою якого є задоволення різних суспільно-корисних, побутових, житлових чи виробничих потреб. Саме відсутність будівельної готовності об`єкта незавершеного будівництва призводить не лише до неможливості бути введеним в експлуатацію, а й до неможливості бути використаним за призначенням відповідно до мети, з якою він будується.

Статтею 331 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність можливості використання об`єкта незавершеного будівництва за призначенням, задля якого він будується, не позбавляє особу, яка здійснює його будівництво звернутися за проведенням державної реєстрації права власності на такий об`єкт.

Державна реєстрація права на незавершене будівництво здійснюється відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-1V та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок).

Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться у порядку, встановленому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше, з урахуванням певних особливостей.

Слід звернути увагу, що державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться лише за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташований такий об`єкт.

Відповідно до п. 68 Порядку для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва заявник повинен подати наступні документи: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

Документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в зазначеному Реєстрі.

Пунктом 69 Порядку передбачено, що за умови приватизації об`єкта незавершеного будівництв, для державної реєстрації права власності подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадків, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли за рішенням державного органу приватизації продаж об`єкта незавершеного будівництва здійснюється під розбирання без земельної ділянки); копія наказу Фонду державного майна про включення об`єкта незавершеного будівництва до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації; копія наказу державного органу приватизації про прийняття рішення про приватизацію такого об`єкта; технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору або з прилюдних торгів, подається відповідний договір або свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) чи свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в державному реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Після проведення державної реєстрації права власності заявник отримує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію на об`єкт незавершеного будівництва, такий об`єкт набуває цивільну оборотоздатність, що полягає у вільному відчуженні такого об`єкта або переході його від однієї особи до іншої.

ТОВ «Альянс-Жилстрой» уклало договір оренди земельної ділянки з ОМР та отримало дозвіл на проектування й будівництво 10-16 поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дане товариство за таких обставин є набувачем права на об`єкт незавершеного будівництва.

Приймаючи до уваги, що до звернення з відповідним поданням виконавець повинен здійснити всі інші передбачені Законом заходи для належного виконання судового рішення та довести цей факт у суді, чого не було зроблено виконавцем, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала скасуванню, подання виконавця про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року - скасувати.

Подання старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про звернення стягнення на об`єкти незавершеного будівництва, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 23.11.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова