Справа № 419/2213/20
Провадження № 2/419/450/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі Шапка О. О.,

за участі: представника позивача - Лободюк Н. І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він був одружений з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб було зареєстровано 05.11.1968 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 867.

У період перебування у шлюбі позивач та ОСОБА_2 придбали нерухоме майно житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу будинку було посвідчено 25.04.1996 року державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори за реєстром № 1-846. Покупцем у цьому договорі купівлі-продажу вказана ОСОБА_2 . З часу придбання будинку подружжя постійно проживало в с. Муратове.

ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина позивача - ОСОБА_2 померла. На момент смерті ОСОБА_2 позивач проживав разом з нею в с. Муратове у вищевказаному будинку, і продовжував жити в ньому в подальшому. Спадкові права на спадщину ОСОБА_2 ніхто не оформлював, спадкова справа не заводилася.

Заповіту за життя ОСОБА_2 складено не було, тому спадкування належного їй майна має відбуватися в порядку спадкування за законом. Позивач, як чоловік померлої, має право на спадкування належного їй майна як спадкоємець першої черги за законом. Водночас, позивач посилається на те, що має право на отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на половину спільного майна (будинку) відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат».

На даний час позивач бажає оформити права власника на будинок. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з цього приводу, однак своїм листом № 566/01-16 від 23.10.2020 року приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на будинок, оскільки позивач не надав доказів постійного проживання разом з ОСОБА_2 . Крім того, позивач не може надати оригінал правовстановлюючого документа на спадковий будинок, оскільки він втрачений під час пожежі.

Позивачем отримано у Новоайдарському районному комунальному підприємстві технічної інвентаризації завірену копію договору купівлі-продажу будинку від 25.04.1996 року ( з матеріалів архівної справи № 307 Новоайдарського РКПТІ) та довідку № 66 від 27.10.2020 року, згідно якої домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 (дані станом на 31.12.2012 року). Отримати дублікат правовстановлюючого документа за місцем його посвідчення чи зберігання неможливо, так як архівні справи Новоайдарської державної нотаріальної контори за 1996 рік передані на зберігання до державного нотаріального архіву Луганської області, і знаходяться в будівлі цього архіву на тимчасово непідконтрольній українській владі території в м. Луганськ.

При зверненні до суду позивач посилається на те, що він прийняв спадщину ОСОБА_2 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, хоча зареєстроване місце проживання мав за іншою адресою, а саме АДРЕСА_2 .

Таким чином, оформити право власності в позасудовому порядку на даний час неможливо, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з позовом до Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно.

Представник позивача адвокат Лободюк Н.І. (а.с.22), яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ЛГ №005772 від 01.12.2020 року (а.с.21) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області Ніловко Н. в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заперечень проти позову не надала, позов визнала.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судовим розглядом встановлено, що 05.11.1968 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 867, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 20.10.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.6).

У період перебування у шлюбі позивач та ОСОБА_2 придбали нерухоме майно житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу будинку було посвідчено 25.04.1996 року державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори Сторожук П.І. за реєстром № 1-846 (а.с.7-8). Покупцем у цьому договорі купівлі-продажу вказана ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина позивача - ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно довідки Муратівської сільської ради №02.09/432 від 20.10.2020 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті померла проживала разом з чоловіком ОСОБА_1 , в сільській раді заповіту немає (а.с.10).

Заповіту за життя ОСОБА_2 складено не було, тому спадкування належного їй майна має відбуватися в порядку спадкування за законом.

На даний час позивач бажає оформити права власника на будинок. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з цього приводу, однак своїм листом № 566/01-16 від 23.10.2020 року приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на будинок, оскільки позивач не надав доказів постійного проживання разом з ОСОБА_2 (а.с.11). Крім того, позивач не може надати оригінал правовстановлюючого документа на спадковий будинок, оскільки він втрачений під час пожежі, що підтверджується копією акту про пожежу від 02.10.2020 року (а.с.13).

Позивачем отримано у Новоайдарському районному комунальному підприємстві технічної інвентаризації завірену копію договору купівлі-продажу будинку від 25.04.1996 року (з матеріалів архівної справи № 307 Новоайдарського РКПТІ) та довідку № 66 від 27.10.2020 року, згідно якої домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 (дані станом на 31.12.2012 року), копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.8-9, 12).

Отримати дублікат правовстановлюючого документа за місцем його посвідчення чи зберігання неможливо, так як архівні справи Новоайдарської державної нотаріальної контори за 1996 рік передані на зберігання до державного нотаріального архіву Луганської області, і знаходяться в будівлі цього архіву на тимчасово непідконтрольній українській владі території в м. Луганськ.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У відповідності до п. 23Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, звертаючись до суду з позовом позивач просив встановити факт того, що він постійно проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_2 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт того, що ОСОБА_1 постійно проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_2 , тобто 10.01.2014 року, підтверджується довідкою Муратівської сільської ради №02.09/432 від 20.10.2020 року (а.с.10).

Крім того,допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, засвідчила суду, що вона проживає в с. Муратове з народження, знає сім`ю з 1987 року. Позивач проживав разом з дружиною ОСОБА_5 , будинок вони купили. Проживали однією сім`єю до смерті дружини. Жінка померла давно. Позивач проживав в цьому будинку після смерті жінки. 30.09.2020 року була пожежа, все знищене під час пожежі, в тому числі і майно позивача. Будинок згорів, зосталися згарища.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, засвідчила суду, що проживає в АДРЕСА_3 , знайома з сусідами ОСОБА_7 з 1983 року. Позивач і його дружина ОСОБА_5 проживали постійно, однією сім`єю як чоловік та жінка, вели сумісне господарство. Жінка позивача померла в 2014 році, позивач її поховав, проживав надалі в цьому ж будинку. 30.09.2020 року почалася пожежа, уся вулиця згоріла, в тому числі домоволодіння позивача. Будинок згорів повністю, залишилися стіни та частково літня кухня.

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року, що був чинним на час придбання будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Аналогічна норма встановлена ст. 60 чинного Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, судом достовірно встановлено факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, при цьому визнання права власності на майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року, ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1262, 1266, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 206, 258, 263-265, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до Муратівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 постійно проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_2 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на:

- Ѕ частку домоволодіння (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - як частку у спільному майні подружжя;

- Ѕ частку домоволодіння (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 04.12.2020 року.

Головуючий О. М. Іванова