Справа № 2-2894/11
Провадження № 6/487/280/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді - Притуляк І.О., за участю секретаря судового Янковець Г.А., адвоката Пономарьової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві заяву представника ОСОБА_1 адвоката Пономарьової Ірини Володимирівни, стягувач Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", заінтересована особа Заводський відділі ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

27.07.2020 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Пономарьової І.В., про визнаня виконавчого листа №2/1412/2231/12 виданого Заводським районним судом м.Миколаєва - 15.02.2012 року, на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №03.1./053/08ZKLN від 23 березня 2008 року в розмірі 1 005 369 гривень 26 коп., судових у розмірі 1820 гривень, таким що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви представник зазначила, що 20.03.2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №03.1./053/08ZKLN. В забезпечення виконання умов вказаного договору між сторонами був укладений договір іпотеки від 20.03.2008 року, предметом якого були земельна ділянка площею 345,00 кв.м, та житловий будинок загальною площею 332,40 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2008 року, зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №03.1./053/08ZKLN в розмірі 1 005 369 гривень 26 коп., та судові витрати у розмірі 1820 гривень.

На виконання вказаного рішення 15.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.11.2015 року було замінено стягувача стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа на ПАТ "Дельта Банк".

За заявою ПАТ "Дельта Банк", 05.07.2019 року Заводським ВДВС у м. Миколаєві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59476568.

Разом з тим, на підставі умов договору іпотеки від 20.03.2008 рок, у відповідності до ст. 36, 37 ЗУ « Про іпотеку», 05.02.2018 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання спору.

Таким чином вважає, що обов`язок ОСОБА_1 перед стаягувачем є виконаним, а тому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» виконавчий документ слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Пономарьова І.В. заяву підтримала, просила про її задоволення.

Представники стягувача до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про поважність причини неявки до суду не повідомили.

Представник заінтересованої особи Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), головний державний виконавець Опята Ю., в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду, в подальшому до судового засідання не з`являвся.

Заслухавши представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали заяви, справи №2-2894/11, виконавчого провадження №59476568, суд приходить до наступного.

Так судом встановлено, що 20.03.2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №03.1./053/08ZKLN, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 750000 грн. терміном до 19.03.2023 року зі сплатою 17,5 відсотків річних за користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання умов вказаного договору між сторонами був укладений договір іпотеки від 20.03.2008 року, предметом якого були земельна ділянка площею 345,00 кв.м, та житловий будинок загальною площею 332,40 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2008 року, зі ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №03.1./053/08ZKLN в розмірі 1 005 369 гривень 26 коп., та судові витрати у розмірі 1820 гривень.

На виконання зазначеного рішення, 15.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2/1412/2231/12.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2013 року було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2/1412/2231/12 з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ "Дельта Банк".

05.07.2019 року, на підставі заяви представника ПАТ « Дельта Банк», старшим державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаїв ГТ УЮ у Миколаївській області Опята Ю.Ю., було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №59476568 з примусового виконання виконавчого листа №2/1412/2231/12 виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 15.02.2012 року.

Відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя; боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно з Інформації з Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.07.2020 року у іпотеки №797 від 20.03.2008 року, за ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано право власності на іпотечне майно, а саме: земельну ділянку площею 345,00 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 332,40 кв.м., який розташований на вказаній земельній ділянці.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, судове рішення - це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна. Тому для держави і суспільства незаперечний інтерес становить повага до судового рішення, визнання обов`язковості його виконання, довіра до прийнятих судами рішень.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 432 ЦПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на матеріально-правові та процесуально-правові.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Існування підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підтверджується наявністю обставин, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, а також з підстав припинення зобов`язань внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Рішення суду, в добровільному порядку боржниками не було виконано, та з метою його виконання, Заводським районним судом було видано виконавийі лист у справі, який в подальшому було звернено до примусового виконання в органи державної виконавчої служби.

Таким чином, подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Станом на день розгляду заяви, виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні у органах виконавчої служби.

Встановивши вищезазначені обставини та на давши їм оцінку в контексті зазначених правових норм, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону посилання заявника на обгрунтування заявленої вимоги, на на той факт, що відбулося звернення стягення на предмет іпотеки в рамках позасудового врегулювання спору, а відтак подальші вимоги кредитора є недійсними, оскільки питання стягнення заборгованості вирішено саме у судовому порядку, відповідно до рішення суду від 26.01.2012 року.

Відтак за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили в 2012 році, не можна вважати, що сторони 05.02.2018 року, шляхом перереєстрації права власності на іпотечне майно, вирішили питання заборгованості ОСОБА_1 за кредитний договір №03.1./053/08ZKLN від 20.03.2008 року, у позасудовому порядку.

Обставина, щодо урегулювання сторонами спору у позасудовому порядку відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається представник боржника, як на підставу заявленої вимоги, є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості. Проте на час вирішення судом спору про стягнення кредитної заборгованості будь - якого позасудового врегулювання спору між сторонами не відбулося.

Таким чином, вартість іпотечного майна, на яке було перереєстровано право власності, має враховуватися державним виконавцем при виконанні рішенні суду у виконавчого провадженні №59476568, а сам факт звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява боржника про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, необґрунтована та не містить передбачених законом підстав для такого визнання, а отже у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 353, 447-452 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Пономарьової Ірини Володимирівни про визнання виконавчого листа №2/1412/2231/12 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 15.02.2012 року, на виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.01.2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №03.1./053/08ZKLN від 23 березня 2008 року в розмірі 1 005 369 гривень 26 коп., судових у розмірі 1820 гривень, таким що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.11.2020 року.

Головуючий суддя: І.О. Приутялк