Справа№ 311/2402/20
Провадження№ 2/311/864/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 жовтня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П,

за участі секретаря судового засідання Гончарової К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна, в якому просить скасувати арешт та заборону на відчуження з належного йому майна, який був накладений на підставі постанови ВП №48212587 від 23 липня 2015 року та постанови ВП №11263513 від 07 лютого 2009 року, винесених Комунарським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у червня 2019 року звернувся до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу належного йому нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак позивач не зміг відчужити належне йому майно, в зв`язку з накладенням арешту на все належне йому майно, як нерухоме так і рухоме. Арешт на майно накладений Комунарськи ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ВП №48212587 від 23 липня 2015 року під час примусового виконання виконавчого листа №2-433/09, виданого 02 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» у межах суми боргу 16 107, 00 грн. та ВП №11263513 від 07 лютого 2009 року відкрите на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №2-2375 від 19 грудня 2008 року про стягнення боргу з позивача ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк». Сума боргу позивачем погашена, що підтверджується листом АТ «Мегабанк» №65-9487 від 31 жовтня 2019 року. Позивач звернувся з запитом до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, на який отримав витяг з ВП-спецрозділ, в яких зазначається, що станом на 16.07.2019 року виконавче провадження завершено. Однак, на сьогоднішній день арешт не знятий, але і законних підстав для арешту нерухомого майна також не має. Тому позивач ОСОБА_1 просить суд зняти арешт та заборону на відчуження майна, так як це порушує його конституційні права власника майна.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 серпня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у заяві зазначив, що позов підтривав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення про отримання судової повістки 08 вересня 2020 року, про причини неявки суду не повідомлено.

Представник відповідача Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення про отримання судової повістки уповноваженою особою 08 вересня 2020 року, про причини неявки суду не повідомлено, відзиву на позов не подано.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., зареєстрованого в реєстрі за №201, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем земельної ділянки загальною площею 5.7901 га, кадастровий номер :01:017:0006, розташованої на території Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області, після смерті бабусі ОСОБА_3 , 1938 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16), а також згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Кириченко В.В. зареєстрованого в реєстрі за №759, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємицею земельної ділянки загальною площею 0,1960 га, кадастровий номер :06:043:0003, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_4 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області №311/83/16-ц від 17 лютого 2016 року визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок А з господарськими будівлями та спорудами: Б літня кухня, В сарай, Г сарай, № 1 Огорожу, № 2 водогін, розташованими по АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 бабусі ОСОБА_4 (а.с.17-18).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №2-2375/08 від 19 грудня 2008 року заяву представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (ІПН- НОМЕР_1 ) (а.с.15).

Відповідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, у виконавчій службі перебувало виконавче провадження №11263513 ВП-спец розділ з виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №2-2375 від 19 грудня 2008 року, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (ІПН- НОМЕР_1 ). Арешт на майно відповідача ОСОБА_1 накладено в межах загальної суми позовних вимог у розмірі 12 818, 77 грн. Виконавче провадження завершено 10 лютого 2009 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення) (а.с.9).

Відповідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, у виконавчій службі перебувало виконавче провадження №48212587 ВП-спец розділ з виконання виконавчого листа №2-433/09, виданого 02 квітня 2015 року Жовтневим районним суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» суми боргу у розмірі 16 107,11 грн. Виконавчий документ повернуто стягувачеві 03 серпня 2015 року на підставі п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника) (а.с.10-11).

З копії листа АТ «Мегабанк» №65-9487 від 31 жовтня 2019 року, вбачається що станом на 21 жовтня 2019 року зобов`язань за кредитним договором №80-07П/2007 від 30 липня 2007 року перед АТ «Мегабанк» ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) не має (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений

своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п. 168 Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Судом встановлено, що підстава накладення арешту на майно позивача відсутня, оскільки виконавче провадження №11263513 завершено 10 лютого 2009 року у зв`язку з фактичним повним виконання рішення, та борг за виконавчим провадженням №48212587 позивачем погашений в повному обсязі, а отже, на думку суду, перестали існувати підстави для арешту майна позивача.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття арешту з належного позивачу майна в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений на підставі постанови ВП №48212587 від 23 липня 2015 року та постанови ВП №11263513 від 07 лютого 2009 року, винесених Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зняти арешт та заборону відчуження з належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 рухомого та нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова