ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-153/10Головуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 22-ц/817/846/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Боднар Р.В.

представників сторін - АТ Державний ощадний банк

адвоката Маракіної О.Г., відповідача

ОСОБА_1 - адвоката Покотила Ю.В.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року, постановлену суддею Костів Л.І. в цивільній справі № 2-153/10 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення Лановецького районного суду від 25 січня 2018 року в справі за позовом Акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення, прийнятого 25.01.2018 року в справі № 2-153/10 за позовом АТ Державний ощадний банк України.

В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що звертаючись з заявою про прийняття додаткового рішення в даній справі, позивач зазначав, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2013 року виконавчий лист, який видано на підставі рішення Лановецького районного суду в справі № 2-153/10 знаходиться на виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області. Разом з тим, 29.02.2020 року йому стало відомо, що дане виконавче провадження ніколи не перебувало на виконанні в Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, а виконавчий лист 31.03.2016 року було повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження з зазначенням у ньому кінцевого строку для повторного пред`явлення до виконання 31.03.2017 року.

Вказана обставина в сукупності з порушенням позивачем вимог ч. 2 ст. 270 ЦПК України, що полягає в зверненні з заявою про ухвалення додаткового рішення після закінчення строку на виконання такого рішення, є, на його думку, нововиявленими, які не були та не могли бути йому відомі раніше в зв`язку з тим, що не будучи стороною виконавчого провадження, він не отримував жодних листів чи постанов державного виконавця, а про існування цієї обставини дізнався випадково, ознайомившись із відомостями про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового рішення Лановецького районного суду від 25 січня 2018 року в справі за позовом Акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, прийнятою з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та прийняти нову, якою його заяву задовольнити скасувати додаткове рішення Лановецького районного суду від 25.01.2018 року в справі № 2-153/10 та відмовити в задоволенні заяви АТ Ощадбанк про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ненадання судом належної правової оцінки тій обставині, що після відкриття 22.07.2013 року виконавчого провадження щодо виконання рішення у справі № 2-153/10, виконавчий документ 31.03.2016 року було повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження, й строком повторного пред`явлення такого до виконання було визначено 31.03.2017 року, однак додаткове рішення прийнято після закінчення встановленого ч. 2 ст. 270 ЦПК України строку для його виконання. Не взято судом до уваги й того, що виконавче провадження № 39000765 ніколи не перебувало на виконанні в Збаразькому міжрайонному відділі ДВС.

Вважає вказану обставину істотною і такою, що кардинально впливає на правильність вирішення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суду.

Також, на думку апелянта не зазначення судом у своєму рішенні від 13.07.2010 року суми грошових коштів, які підлягали стягненню, вказаної у позовній заяві ВАТ Державний ощадний банк України, не є і не може бути підставою для прийняття додаткового рішення, вичерпний перелік яких визначено в ч. 1 ст. 270 ЦПК України, а лише свідчить про незгоду позивача з сумою коштів та валютою, у якій стягнуто заборгованість.

У своєму відзиві АТ ОщадБанк відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її необгрунтованою та безпідставною. Вказує, що твердження скаржника стосовно відсутності виконавчого провадження у Збаразькому відділі ДВС не відповідає дійсності, оскільки після повернення стягувачу виконавчого листа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження з виконання цього ж виконавчого листа було повторно відкрито 13.06.2016 року за номером № 52202983.

Вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо недоведеності заявником існування обставин, які є нововиявленими в розумінні вимог закону й могли би бути підставами для перегляду додаткового рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2018 року в справі № 2-153/2010.

Також вважає, що апелянтом не доведено, що обставини на які він посилається не були відомі йому раніше, оскільки про розгляд справи 25.01.2018 року за заявою АТ Ощадбанк про ухвалення додаткового рішення відповідачам було відомо, але вони не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Крім цього, на думку представника стягувача, з урахуванням положень ч. 1 ст. 423 ЦПК України, яка передбачає можливість перегляду за нововиявленими обставинами лише постанов чи ухвал суду, якими закінчено розгляд справи, та ч. 3 ст. 258 ЦПК, яка передбачає що розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, додаткове рішення не може переглядатися за нововиявленими обставинами взагалі.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року в цивільній справі № 2-153/10 року позов ВАТ Державний ощадний банк України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ Державний ощадний банк України 657 996 грн 88 коп. Дану заборгованість з ОСОБА_2 стягнуто шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_1 та передане ним в іпотеку згідно іпотечного договору від 20 липня 2008 року, нерухоме майно:

- нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га) загальною площею 393,80 кв. м;

- земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради в АДРЕСА_1 ;

- трикімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 69,40 кв. м, житлова площа - 46 кв. м.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Лановецьке відділення № 6387 ВАТ Ощадбанк сплачений судовий збір в розмірі 1 700 грн та витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн (а.с. 57-58).

25 січня 2018 року Лановецьким районним судом Тернопільської області винесено додаткове рішення, яким резолютивну частину рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2010 року в цивільній справі № 2-153/10 викладено в наступній редакції:

«Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 на користь ВАТ Державний ощадний банк України (рахунок № НОМЕР_1 у Тернопільському обласному управлінні ВАТ Державний ощадний банк України, , МФО 338545) 83257, 02 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року, згідно курсу Національного банку еквівалентно 657 996 (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 88 коп. (у тому числі, 69 000 доларів США - заборгованість по кредиту, заборгованість по прострочених відсотках 13 280, 87 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату відсотків 976, 15 дол. США), шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_1 та передане ним згідно нотаріально посвідченого 20.07.2007 року та зареєстрованого за № 1739 іпотечного договору, нерухоме майно:

- нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га) загальною площею 393,80 кв. м;

- земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради в АДРЕСА_1 ;

- трикімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 69,40 кв. м, житлова площа - 46 кв. м.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Лановецьке відділення № 6387 ВАТ Ощадбанк сплачений судовий збір в розмірі 1 700 грн та витрати за інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн» (а.с. 103-104).

Згідно інформації про виконавче провадження № 39000765, виданої 29 лютого 2020 року, виконавчий лист № 2-153/2010, виданий 06 серпня 2010 року Лановецьким районним судом, 31 березня 2016 року повернено стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, оскільки ухвалою Лановецького районного суду № 2-153/2010 від 18 березня 2016 року розстрочено виконання рішення Лановецького районного суду від 13 липня 2010 року по цивільній справі № 2-153/2010 за позовом ВАТ Державний ощадний банк України до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення боргу шляхом звернення на заставне майно (а.с. 131-134).

В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що додаткове рішення від 25.01.2018 року в справі № 2-153/10 сторонами не оскаржувалося.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності, передбачених законом підстав (наявності істотних для справи обставин, що могли вплинути на вирішення справи) для такого перегляду.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає вимогам закону та ґрунтується на наявних у справі доказах.

Встановивши, що наведені заявником ОСОБА_1 для перегляду додаткового рішення обставини не є істотними, які б могли вплинути на зміст додаткового рішення, а відтак - такими, що у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України) можуть вважатися нововиявленими, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Доводи на апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо ненадання судом належної правової оцінки факту повернення 31.03.2016 року виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження, й не пред`явлення останнім виконавчого листа до виконання протягом встановленого в ньому річного строку, а також не врахування відсутності передбачених ч. 1 ст. 270 ЦПК України підстав для прийняття додаткового рішення з посиланням на те, що не зазначення судом у своєму рішенні від 13.07.2010 року суми грошових коштів, які підлягали стягненню, вказаної у позовній заяві ВАТ Державний ощадний банк України, не є і не може бути підставою для прийняття додаткового рішення, а лише свідчить про незгоду позивача з сумою коштів та валютою, у якій стягнуто заборгованість, колегія суддів відхиляє, оскільки наведені обставини могли би бути підставою для перевірки в апеляційному чи касаційному порядку законності прийняття Лановецьким районним судом самого додаткового рішення від 25.01.2018 року, а не підставою для перегляду останнього за нововиявленими обставинами, як помилково вважає апелянт, однак вказане додаткове рішення сторонами в даній справі не оскаржувалось.

Крім цього, твердження заявника про те, що на момент звернення позивача з заявою про прийняття додаткового рішення, закінчився строк для його виконання з підстави повернення виконавчого листа 31.03.2016 року стягувачеві згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження спростовуються наявною в матеріалах справи постановою державного виконавця від 13.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52202983 згідно виконавчого листа № 153/2010 виданого 06.08.2010 року Лановецьким районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ Державний ощадний банк України боргу, яке (виконавче провадження) і на даний час залишається на примусовому виконанні в Збаразькому міжрайонному відділі ДВС ТГТУЮ у Тернопільській області (а.с. 145).

Відхиляє колегія суддів і заперечення відповідача АТ Державний ощадний банк України в частині відсутності передбачених законом підстав для перегляду за нововиявленими обставинами додаткового рішення з посиланням на те що останнє не є таким, яким закінчено розгляд справи по суті, оскільки за своїм змістом додаткове рішення є лише частиною основного рішення, тобто кінцевого рішення по суті справи, в зв`язку з чим, на думку колегії суддів, може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами з підстав, передбачених ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала Лановецького районного суду від 27 липня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд додаткового рішення суду за нововиявленими обставинами була постановлена з додержанням норм процесуального права, така з підстав, заявлених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 17 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді