ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 647/903/20

номер провадження 22-ц/819/1716/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Крамського Данила Олександровича, від імені ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 17.09.2020 року ухвалене у складі судді Корсаненкової О.О. в справі №647/903/20 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.02.2017 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем NISSAN д/н НОМЕР_1 , близько 21:00 год. здійснив зупинку автомобіля в районі 287км+50,7м автомобільної дороги М-14 на зустрічній смузі, де зупинка заборонена. Не ввімкнувши габаритні ліхтарі і аварійну світлову сигналізацію, відповідач не виконав жодних попереджувальних дій для виявлення перешкоди іншими учасниками дорожнього руху. В результаті цього, водій автомобіля RENAULT д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , перебуваючи в аварійній обстановці, допустив зіткнення з автомобілем NISSAN д/н НОМЕР_1 , який відкинуло на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травм помер у лікарні.

Автомобіль RENAULT д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження.

Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року у справі №658/93/18.

Позивач зазначав, що у відповідності з п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він здійснив регламентну виплату на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника потерпілій померлого ОСОБА_3 в сумі 34100,00 грн та вартість майнового збитку власнику автомобіля RENAULT д/н НОМЕР_2 в сумі 58604,45 грн, а всього сума сплачених ним відшкодувань становить 92704,45 грн.

Посилаючись на викладені обставини та положення ст.1191 ЦК України позивач просив відшкодувати сплачену суму регламентної виплати за рахунок відповідача та відшкодувати витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 17.09.2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 92704,45 грн та судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду адвокат Крамський Данило Олександрович, від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 17.09.2020 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 34100,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що рішення суду прийнято передчасно без урахувань всіх обставин по справі, а саме того, що водій автомобіля RENAULT д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 , на думку апелянта, також був особою, яка завдала шкоди потерпілому. Вважає, що ОСОБА_1 не спричинив жодних неправомірних дій по відношенню до ТОВ «ВЕСТА» та його майна, між шкодою та діями відповідача не має жодного зв`язку; вказує на несвоєчасне повідомлення компанією ТОВ «ВЕСТА» - володільцем автомобіля RENAULT страховика (МТСБУ) про настання страхового випадку, що відповідно до п.5 ч.1 ст.992 ЦК України є підставою для відмови у виплаті страхової виплати. Звертає увагу, що звіт про визначення вартості матеріального збитку власнику колісного транспортного засобу від 03.05.2017 року, виконаний на замовлення ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», яка не є страховиком ТОВ «ВЕСТА», вважає, що позовні вимоги в частині стягнення відшкодування за регламентні виплати ТОВ «ВЕСТА» є завищеними, а судом першої інстанції під час задоволення клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження не було враховано зазначених обставин.

Представник позивача, адвокат Панасюк О.М. у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що відповідачем не наводиться жодного обґрунтованого заперечення щодо предмета позову, не спростовується факт ДТП, винуватість, відсутність на дату пригоди у відповідача полісу обов`язкового страхування, не спростовується визначена сума матеріального збитку.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 27 листопада 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України.

Виходячи із змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції лише в частині відшкодування виплат проведених на користь ТОВ «ВЕСТА» в сумі 58604,45 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.02.2018 року ОСОБА_1 , 20 лютого 2017 року приблизно об 21:00 год., керуючи технічно справним автомобілем NISSAN Trade (номерний знак НОМЕР_1 ), здійснив вимушену зупинку в районі 287 км + 50,7 м автомобільної дороги М-14. Перебуваючи у зустрічній смузі руху, де зупинка заборонена ОСОБА_1 проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, грубо порушуючи вимоги п.п.9.9 а), 15.14,19.4 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів, щоб прибрати свій транспортний засіб з проїзної частини, при цьому, усвідомлюючи, що під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково аварійна світлова сигналізація, ОСОБА_1 не виконав жодних дій для виявлення перешкоди у вигляді автомобіля NISSAN Trade іншими учасниками дорожнього руху. В результаті цього водій автомобіля RENAULT Premium 385 (номерний знак НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 здійснюючи рух зі сторони м. Олешки в напрямку м. Каховка, перебуваючи в аварійній обстановці, допустив зіткнення з автомобілем NISSAN Trade , унаслідок чого цей транспортний засіб відкинуло на пішохода ОСОБА_4 , який перебував на узбіччі.

Від отриманих внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди травм ОСОБА_4 помер у лікарні.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Із вказаного слідує, що вироком суду було встановлено факт того, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні ДТП, яке відбулося за участю транспортного засобу NISSAN Trade (номерний знак НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_1 та транспортним засобом RENAULT Premium 385 (номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 й транспортні засоби отримали пошкодження.

Власником автомобіля марки RENAULT Premium 385 (номерний знак НОМЕР_2 ) є ТОВ «ВЕСТА», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 19.07.2005 року(а.с.11)

Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1545573 від 18.02.2017 року автомобіль RENAULT Premium 385 (номерний знак НОМЕР_2 ) був застрахований, відповідно до умов договору страхування ліміт по майну становить 100000,00 грн, франшиза 00 грн.

В матеріалах справи наявне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ТОВ «ВЕСТА» від 21.03.2017 року, адресоване МТСБУ (а.с.8)

Відповідно до звіту № 837/17 про оцінку автомобіля RENAULT Premium 385, номерний знак НОМЕР_2 від 3.05.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT Premium 385, н.з. НОМЕР_2 становить 58604,45 грн (а.с.13-19).

В подальшому, 22 серпня 2017 року ТОВ «ВЕСТА» звернулося до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.02.2017 року (а.с.8 зворот).

Відповідно до наказу МТСБУ № 4569 від 15.05.2018 року було прийнято рішення виплатити ТОВ «ВЕСТА» грошові кошти у розмірі 58604,45 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.11 зворот).

Виплата страхового відшкодування у розмірі 58604,45 грн на користь ТОВ «ВЕСТА» підтверджується платіжним дорученням № 904844 від 17 травня 2018 року (а.с.12 зворот)

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів й в подальшому його було визнано винними в ДТП, яка мала місце 20.02.2017 року, оскільки останній вчинив тяжкий злочин з необережності, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність винних дій та причинно-наслідкового зв`язку між діями та наслідками водія ОСОБА_1 .

Відповідно до положень п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів та відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної особи або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.1ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведене, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Викладене вище дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 , будучи визнаним винним у скоєнні даного ДТП на підставі вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року, є особою, яка має відшкодувати шкоду, завдану власнику автомобіля RENAULT Premium 385, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однак, вказаного обов`язку ним зроблено не було, у зв`язку з чим власник автомобіля RENAULT Premium 385, н.з. НОМЕР_2 , якому внаслідок ДТП завдано майнової шкоди звернувся до МТСБУ для відновлення порушеного права й останнє здійснило виплату матеріальних збитків.

Таким чином, відповідно до п.п.38.2.1 п 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, МТСБУ скориставшись своїм правом реалізувало його й подало позов до відповідача.

Доводи відповідача про винуватість водія автомобіля RENAULT Premium 385, н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 у вчиненні даного ДТП, апеляційний суд сприймає критично, оскільки матеріали справи не містять доказів його винуватості, не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи. Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про завищення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди ТОВ «ВЕСТА», оскільки відповідач не наводить в скарзі конкретних обставин такого завищення та не надає доказів на спростування встановленого розміру шкоди, клопотань щодо призначення відповідних судових експертиз не заявляв, хоча мав можливість реагувати на аргументи позивача відповідно до вимог ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення відповідачем як норм закону так і обставин справи, тому судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, на основі всебічно досліджених матеріалів справи та доказів, наданих сторонами, дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.367,374,375 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Крамського Данила Олександровича від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 17.09.2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених законом.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько