ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
04 грудня 2020 року м. Чернігів
Унікальний номер справи № 747/134/20
Головуючий у першій інстанції Косенко Ю.Л.
Апеляційне провадження № 22-з/4823/55/20
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Шкарупою Ю.В.,
учасники справи:
відповідач: ОСОБА_2 ,
треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Варвинської районної державної нотаріальної контори Зеленський Сергій Миколайович,
розглянув у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи заяву представника ОСОБА_2 адвоката Водолагіна Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним спадкового договору та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, -
У С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на ст. 203, 215 ЦК України, просила:
1) визнати недійсним спадковий договір від 07.02.2019, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;
Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 29.07.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10.08.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18 350,35 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 29.07.2020 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 29.07.2020 залишено без змін.

Додаткове рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 10.08.2020 змінено, зменшено стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат на професійну правничу допомогу з 18 350,35 грн до 14 000 грн.

25.11.2020 представник ОСОБА_2 адвокат Водолагін С.М. звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 5 500 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У заяві вказав, що ним у відзиві на апеляційну скаргу було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести сторона відповідача у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.11.2020 питання щодо витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції не вирішувалось.

У запереченні на вказану заяву ОСОБА_1 просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

На думку позивачки, надані до суду докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу є суперечливими та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданої правової допомоги. Сума, яку представник відповідача просить стягнути з позивачки, є непід`ємною та поставить її на декілька років у вкрай тяжке становище

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника відповідача адвоката Водолагіна С.М., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Чернігівського апеляційного суду питання розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду справи не вирішувалось.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, у якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Апеляційний суд враховує, що на заяву представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції позивачкою ОСОБА_1 були надані заперечення з посиланням на неспівмірність заявлених витрат зі складністю справи та обсягом наданої правової допомоги.

Представництво інтересів відповідача ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Водолагін С.М. на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ЧН № 044830 від 11.11.2020, договору про надання правової допомоги № 6 від 14.04.2020 (т. 1 а.с. 238, т. 2 а.с. 82).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокатом Водолагіним С.М. був наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, загальна сума яких складає 5 500 грн (т. 2 а.с. 78-81).

Разом з відзивом на апеляційну скаргу представником відповідача подано додаткову угоду № 01 від 11.11.2020 до договору про надання правової допомоги № 6 від 14.04.2020 (т. 2 а.с. 83).

У пункті 2 вказаної додаткової угоди наведено розрахунок, відповідно до якого:

- за надання консультації щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на судове рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 29.04.2020 та від 10.08.2020 у справі № 747/134/19, клієнт сплачує 500 грн;

- за написання відзиву на апеляційну скаргу на судове рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 29.04.2020 та від 10.08.2020 у справі № 747/134/19, клієнт сплачує 500 грн за одну сторінку, 500 грн х 7 = 3 500 грн;

- за судодень у Чернігівському апеляційному суді клієнт сплачує 1 500 грн.

Час, що був затрачений на вказані послуги не зазначено.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу адвокатом надано квитанцію до прибуткового касового ордера серії П № 03 від 11.11.2020 про сплату ОСОБА_2 500 грн за надання консультації у справі №747/134/20 згідно додаткової угоди № 01 від 11.11.2020 та квитанцію до прибуткового касового ордера серії П № 06 від 24.11.2020 про сплату ОСОБА_2 5 000 грн за надання правової допомоги у справі № 747/134/20 згідно додаткової угоди № 01 від 11.11.2020 (т. 2 а.с. 152-153).

Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Адвокат Водолагін С.М. був представником ОСОБА_2 протягом всього розгляду справи в суді першої інстанції, тобто обставини справи № 747/134/20 на момент її розгляду у суді апеляційної інстанції представнику відповідача були відомі, рішення суду першої інстанції ухвалене на користь відповідача. Позиція сторони позивача протягом часу розгляду справи у суді не змінювалась, як власне і позиція сторони відповідача та доводи, якими він її обґрунтовував. Тому колегія суддів вважає необґрунтованими, та не бере до уваги витрати в сумі 500 грн за надання консультації щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи апеляційним судом 12.11.2020 адвокатом Водолагіним С.М. був складений, підписаний та поданий відзив на апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 78-81), який складається з чотирьох аркушів та є аналогічним за змістом відзиву на позовну заяву, що був поданий ним до суду першої інстанції, а розділ 4 «Щодо додаткового рішення» є повторним викладом змісту клопотання адвоката Водолагіна С.М. про стягнення судових витрат на правову допомогу у суді першої інстанції (т. 1 а.с. 51-53, 236-237).

Очевидно, що підготовка відзиву на апеляційну скаргу, яка зводиться до повторного викладу змісту відзиву на позов та клопотання про розподіл витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, не вимагала від адвоката значних витрат часу, а тому апеляційний суд вважає співмірною у цій справі компенсацією вартості виконаної роботи суму - 1 000 грн.

Із протоколу судового засідання вбачається, що адвокат Водолагін С.М. брав участь в одному судовому засіданні апеляційного суду 24.11.2020 тривалістю 1 год. 07 хв. (т. 2 а.с. 140-141).

Вимоги сторони відповідача про стягнення 1 500 грн за судодень у Чернігівському апеляційному суді (участь представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи (складання та оформлення відзиву на апеляційну скаргу, що є ідентичним відзиву на позовну заяву, участь в одному судовому засіданні тривалістю 1 год.), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, урахувавши надані позивачкою заперечення, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката Водолагіна С.М. підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 2 500 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 268, 270, 368 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Водолагіна Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.

Головуюча Судді: