Справа № 184/2654/19
Номер провадження 2/184/125/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

за участю секретаря судових засідань - Михайлової Т.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Покров Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Покров Дніпропетровської області «про визначення додаткового строку для прийняття спадщини»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини він за станом здоров`я не звернувся до Покровської міської нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, тому просить встановити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Повноважний представник відповідача до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7).

Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності: 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1998 року, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе (зараз м. Покров), іншу 1/3 частку вона успадкувала згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України після смерті свого чоловіка та батька позивача - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ще 1/3 частка зазначеної квартири належить на праві власності позивачу теж на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1998 року, виданого Відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе (зараз м. Покров) (а.с.13).

Батьки позивача перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.11.1977 року і по день смерті ОСОБА_3 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 16 квітня 2014 року (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8).

ОСОБА_2 на час смерті свого чоловіка ОСОБА_3 і, таким чином, на час відкриття спадщини після його смерті, проживала та була зареєстрована разом з ним в квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №2055 від 28.08.2019р., виданою Реєстраційним відділом виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області (а.с.10).

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишила. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є позивач.

29 серпня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кулика О.П. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Нотаріус на підставі його заяви відкрив спадкову справу за №62/2019 року та здійснив її реєстрацію в Спадковому реєстрі за №64668206 (а.с.15).

Разом з тим нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2019 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про права на спадщину, посилаючись на відсутність реєстрації позивача разом з матір`ю за однією адресою та відсутність його заяви про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку (а.с.16).

Протягом встановленого законом строку ОСОБА_1 не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та пропустив вказаний строк в зв`язку зі станом його здоров`я, що підтверджується медичною довідкою лікарняно-консультативної комісії КЗ «Центральна міська лікарня м. Покров Дніпропетровської обласної ради» №571 від 03.09.2019 року (а.с.17).

Обґрунтовуючи поважність пропущеного строку на звернення до Покровської міської нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, позивач посилається на стан свого здоров`я, а саме, що з 26.02.2019 року по 16.04.2019 року він перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом гостра герметична інфекція, розповсюджена форма, з вираженим больовим та радікулярним синдромом, ускладнена повторною інфекцією, а тому не мав змоги вчасно звернутись до нотаріальної контори.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з цього часу виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за законом звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач просить встановити йому додатковий строк для звернення до Покровської міської нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що він з поважних причин його пропустив.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказується, зокрема, на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування поважності причин пропуску цього строку. Так, поважними визнаються: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

В постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15 висловлено правову позицію стосовно того, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, зважаючи на те, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для звернення до Покровської міської нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м.Покров Дніпропетровської області «про визначення додаткового строку для прийняття спадщини» - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 6 (шести) місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.01.2020р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш