Справа № 487/3865/20
Провадження № 2/487/1856/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25.11.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Притуляк І.О.,

за участю: секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2020 року представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 27 березня 2004 року між ОСОБА_1 як відчужувачем та ОСОБА_3 як набувачем, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М..

Скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та визнати право власності на квартиру за попереднім власником - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що 27.04.2004 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М., за реєстровим номером №1338.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов`язався довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, та зберегти в його довічному користуванні всю відчужувану квартиру.

Однак, з моменту укладення зазначеного договору, відповідач, незважаючи на звернення позивача, грубо порушує свої обов`язки за договором, щодо забезпечення ОСОБА_1 харчуванням, ліками, визначенні положеннями п. п. 4,5 вказаного договору.

Одночасно стверджувала, що на даний час безплсередньо ОСОБА_1 несе витрати по утриманню спірної квартири.

Вказані вище обставини стали підставою для їхт звернення до суду з даною позовною заявою.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

29.09.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_5 відповідно до якої він просив розгляд справи провести за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, з відома позивача, вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27 березня 2004 року в м. Миколаєві між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , було укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. за реєстровим №1338.

Згідно з умовами договору, позивач передав у власність відповідачу квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,20 кв.м, загальною площею 34,80 кв.м.

Вказана квартира належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради 27.02.2004 року, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 11.03.2004 за реєстровим №18527.

Відповідно до п. п. 4, 5 договору довічного утримання, відповідач зобов`язався довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, та зберегти в його довічному користуванні всю відчужувану квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) було визначено між сторонами у розмірі 100 (сто) грн, щомісячно.

Однак, з моменту укладення договору, відповідачем, обов`язки визначені положеннями п.п.4,5 Договору довічного утримання не виконувалися.

Вказані обставини, знайшли своє підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. та показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Відповідно до положень ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу (ст. 748 ЦК України).

Статтею629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 755 ЦК України Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Статтею 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 18, 23, 76, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 27 березня 2004 року в м. Миколаєві між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_3 , з іншого боку, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. за реєстровим №1338.

Скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 за реєстраційним №5035372 від 30.03.2004 року.

Визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за попереднім власником ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 02.12.2020 року.

Г оловуючий суддя: І.О. ПРИТУЛЯК