Справа № 161/9788/19 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/86/20 Категорія: 68 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, уточнивши який у жовтні 2019 року (а.с.109-112) мотивує тим, що із відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.10.2015 із відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання обох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2064 грн. (по 1032,00 грн. на кожну дитину) щомісячно, починаючи з 28.07.2015 і до досягнення дітьми повноліття.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, на даний час змінилися обставини, оскільки вона з дітьми мешкала за межами України у Республіці Болгарія, діти відвідували приватні навчальні заклади і там вони орендували житло.

У подальшому вона змушена була повернутися із дітьми в Україну, орендує житло у м. Київ, самостійно виховує дітей, створює повне їх життєзабезпечення, оплачує навчальні процеси, вживає заходи для розвитку в спорті, організовує вихідні та святкові дні, забезпечує їх комфортним житлом, їжею, одягом, взуттям, на що сплачуються значні кошти.

Ураховуючи наведене, просила збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів до 14000 грн. щомісячно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.10.2015 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 2064 грн. щомісячно, починаючи з 28.07.2015 до повноліття сина ОСОБА_3 , а потім продовжувати у розмірі 1032 грн. до повноліття дочки ОСОБА_4 (а.с.7).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, законодавець визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, а не встановлення іншого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що позивач також посилається у позовній заяві.

Зміна законодавства в частині визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів у судовому порядку, оскільки порядок стягнення аліментів у мінімально гарантованому розмірі врегульовано статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімально гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження №61-51сво18).

Згідно з ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки, щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду України, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом вірно встановлено, що у відповідача змінився сімейний стан і у зв`язку із народженням дитини у іншому шлюбі у нього на даний час на утриманні троє малолітніх дітей (а.с.4, 5, 81, 82).

Будь-яких доказів про те, що у відповідача наявний дохід, який надавав би йому можливість сплачувати аліменти позивачу на утримання двох дітей у розмірі 14000 грн. щомісячно позивач не подала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

З урахуванням наведеного, позивач не довела, що її матеріальний стан нижчий, порівняно із матеріальним станом відповідача, а також не довела погіршення її здоров`я, як одержувача аліментів або поліпшення здоров`я відповідача, як платника аліментів, які дають підстави для збільшення розміру аліментів у заявленому у позові та апеляційній скарзі розмірі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у позові.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді