Справа №339/316/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2020 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Латик В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості № б/н від 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5659.13 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредит в розмірі 18 %.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті складає між ним та банком договір про надання послуг.
Однак він порушував зобов`язання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість.
09 жовтня 2020 року відкрито провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з?явився, подав клопотання, в якому просить засідання проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.55 ).
Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився та не подав відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 61,73.).
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи згоду представника позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5659.13 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12).
Як на підставу своїх вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи АТКБ «Приватбанк» викладені на банківському сайті www. privatbank.ua/rules.
До позовної заяви банком додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.13-45).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як свідчать матеріали справи, 18 грудня 2014 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 12).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.11).
Згідно з п. 1.1.1 Генеральної угоди, сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 167.95 грн, комісію на 57.12 грн.
Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 6142.13 грн. (п.1.1.2).
У пункті 1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника.
У пункті 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 5659.13 грн. на строк 24 місяці, з 18 грудня 2014 року по 31 грудня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5659.13 грн, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 283.18 грн. для погашення заборгованості з кредиту, яка складається з заборгованості з кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 грудня 2016 року.
Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою.
Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 225.07 грн.
Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карту згідно з пунктом 2.1 Генеральної угоди (пункт 2.3 генеральної угоди). (П. 2.3 угоди).
Пунктом 2.5 Генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою, Умовами та правилами.
Відповідно до пункту 2.8 Генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.
Таким чином, в Генеральній угоді, підписаній сторонами, було визначено розмір відсотків, а саме, сплату процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості, або 18 % на рік.
Крім того, встановлено, що позичальник сплачує банку штраф у розмірі 225.07 грн. відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.
За таких обставин сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафу) за порушення виконання договірних зобов`язань.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборгованість за пенею.
Втановлено, що умовами Генеральної угоди сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,5 % на місяць або 18 % річних, які підлягають стягненню на користь банку, оскільки вказане було письмовою домовленістю сторін.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Водночас суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Як вбачається у пункті 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 5659.13 грн на строк 24 місяці, з 18 грудня 2014 року по 31 грудня 2016 року. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 грудня 2016 року.
Разом із цим, банк просить стягнути нараховану заборгованість за користування кредитом, зокрема по процентам, станом на 04 серпня 2020 року, а з наданого банком розрахунку за договором вбачається, що загальний розмір заборгованості за процентами становить 2365.53 грн.
Водночас, з урахуванням підписаної сторонами угоди, домовленості сторін, оскільки строк кредитного договору та дата останнього погашення заборгованості за договором визначено до 31 грудня 2016 року, з 01 січня 2017 року припинилося право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року.
Відтак, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованих за період з 18 грудня 2014 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 349.55 грн.
Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованих після 31 грудня 2016 року, не ґрунтуються на нормах законах та не підлягають задоволенню.
Стосовно вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4630.80 грн, як вбачається з умов Генеральної угоди, п. 2.8 передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.
Суд зауважує, що Умови та правила, Тарифи Банку, розміщені на сайті: www. privatbank.ua/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 грудня 2014 року шляхом підписання заяви-анкети, також відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17-ц.
Тому вимоги про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 4630.80 грн задоволенню не підлягають.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог на суму 6646.58 грн. про стягнення з відповідача на користь позивача 2015.78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 4630.80 грн.- заборгованості за пенею, оскільки позивач не надав доказів щодо підставності їх стягнення.
Отже, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3810.46 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3460.91 грн. та 349.55 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 2102 грн. (сплата судового збору при подачі позовної заяви).
На підставі викладеного ст. 526,610, 1054 ЦК України, керуючись ст. 211, 258-259, 263-265, 280-288 ЦПК України, суд,-
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк" заборгованість за простроченим тілом кредиту станом на 04 серпня 2020 року в сумі 3810 ( три тисячі вісмсот десять) грн. 46 коп., з них:
- заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3460.91 грн.;
- заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 349.55 грн., а також 765 (сімсот шістдесят п`ять) грн. 97 коп. судових витрат.
В решті позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 6646.58 грн. (2015.78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 4630.80 грн.- заборгованості за пенею)- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :
ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .
Суддя О.С.Головенко