1Справа № 335/80/20 2-з/335/4/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на не житлове приміщення АДРЕСА_1 , депозитні вклади відкриті на імя ОСОБА_2 в АТ „ Приватбанк, АТ „Райффайзенбанк Аваль у звязку з тим, що відповідачка може спробувати зняти грошові кошти з депозитів, а на не житлове приміщення оформити договір іпотеки чи дарування з метою перевести право власності без згоди позивача на іншу особу.

У відповідності з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, а також надати суду докази на підтвердження того, що майно, на яке слід накласти арешт з метою забезпечення позовних вимог, належить боржнику.

Так заявник в своїй заяві про забезпечення позову просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на не житлове приміщення АДРЕСА_1 , депозитні вклади відкриті на імя ОСОБА_2 в АТ „ Приватбанк, АТ „Райффайзенбанк Аваль при цьому не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що існують обставини, які в подальшому можуть привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Крім того, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про існування на даний час у ОСОБА_2 депозитних рахунків, номера даних рахунків та наявності на них коштів, що унеможливлює накладення на них арешту.

Згідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч цьому, ОСОБА_1 не наведено достатніх доказів того, що є необхідність в забезпеченні позову, окрім його суб`єктивних висновків з посиланням на недобросовісність відповідача, які б достовірно підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

За змістом ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпечені позову.

Таким чином, суддя вважає вимогу про забезпечення позову необґрунтованою та недоведеною, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В.Воробйов