Справа № 2-6997/11
Провадження № 4-с/175/34/19
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Новік Л.М.

за участю секретаря - Сапай О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Слобожанське Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 заінтересовані особи: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерстрства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 на постанову державного виконавця від 29 травня 2019 року про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Верби А.П. звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця від 29 травня 2019 року про закінчення виконавчого провадження.

В якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни від 29.05.2019 р. про закінчення виконавчого провадження. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування скарги зазначив, що 03 лютого 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмір 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь матері ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23 грудня 2011 року та до повноліття дитини. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року, було видано дублікат виконавчого листа за заявою ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 . При цьому, суд першої інстанції в рішенні зазначив, що виконавчий лист, виданий за Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року у справі №2-6991/2011 відкликати після набрання рішенням законної сили, та повного погашення заборгованості ОСОБА_3 за вказаним виконавчим листом. Таким чином, ОСОБА_3 за період з 23 грудня 2001 року по 08 січня 2019 року зобов`язании сплачувати аліменти на утримання дитини за виконавчим документом № 2- 6991/2011, а з 09 січня 2019 року за виконавчим документом №204/4126/17. На підставі виконавчого листа №204/4126/17 Чечелівським відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №58180195 від 24 січня 2019 року. Виконавчий документ №2-6991/2011 перебував на виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з 06 квітня 2015 року по 12 вересня 2018 року, виконавче провадження №47152260 від 06 квітня 2016 року. Після втрати виконавчого листа було видано його дублікат, який з 29 січня 2019 року перебував на виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. З метою встановлення реального розміру доходів боржника, стягувач просила державного виконавця про вчинення певних дій, однак вони вчинені не булиі відповіді з цього приводу не надав. 02.04.2019 р. представник стягувача звернуся із заявою в якій просив здійснити перерахунок заборгованості із сплати аліментів за період із 23.12.2011р. по 08.01.2019 р. з урахуванням всіх доходів отриманих боржником за цей період і видати новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів оформлений відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням всіх доходів отриманих боржником за цей період та повідомити про результати розгляду цієї заяви на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Державний виконавець не надав відповіді з цього приводу, а боржник не погасив заборгованість зі сплати аліментів.

19.06.2019 року під час розгляду Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області справи за скаргою ОСОБА_1 на буздіяльність державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. представник відповідча на заперечення проти скарги долучила до матеріалів справи копію постанови від 29.05.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58205306. Таким чином замість того, щоб вчинити дії по виконанню судового рішення шляхом встановлення розміру доходів боржника і здійснити нарахування аліментів на утримання дитини державний виконавець Мазур А.С. здійснила перерахунок заборгованості вказавши, що борг у ОСОБА_3 відсутній і винесла постанову про закінчення виконавчого провадження із посиланням на п.9 ч.1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому боржник не надав доказів сплати коштів за цей період і не сплатив їх.

У зв`язку із порушенням своїх прав, захищаючи їх у встановлений законом спосіб і реалізуючи своє правого на правничу допомогу гарантоване Конституцією України, для належного оформлення позовної заяви, інших документів небхідних для звернення до суду та представництва її інтересів у суді під час розгляду справи ОСОБА_1 була вимушена звернутись за правничою допомогу до адвоката, укласти відповіднийдоговір та погодити гонорар у розмір 1000,00 грн./годину роботи адвоката. До звернення із позовом до суду позивачка частково оплатила гонорар на розрахунковий рахунок адвоката відкритий в АТ «АБ «Радабанк», що підтверджується відповідною квитанцією. На час звернення до суду судові витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу складають 7000,00 грн.

Представник заявника ОСОБА_2 надав письмові додаткові пояснення у справі боржник ОСОБА_3 отримував дохід у вигляді відсотків із депозитних вкладів розміщених у банківських установах і дохід від продажу нерухомого майна (квартири) із яких не було сплачено аліменти. Окрім того у законодавстві відбулись зміни відповідно до яких із 09.07.2017 р. мінімальний розмір аліментів збільшено до 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не було враховано державним виконавцем. Державні виконавці отримали відомості про отримання боржником таких доходів однак не здійснили нарахування і утримання аліментів з таких доходів, а також не відобразили такі дані в довідках-розрахунках. Докази отримання доходів боржником містяться в матеріалах виконавчого провадження. Таким чином вказані ним нижче висновки Верховного Суду мають бути враховані при розгляді справи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду розглянув справу №760/4569/18-ц та 05.09.2019р. виніс Постанову в якій зазначив «що нарахування аліментів з отриманих доходів, у тому числі з процентів за розміщення коштів на депозитних рахунках, відповідає нормам діючого законодавства України та по суті узгоджується з Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, який не є вичерпним». http://reyestr.court.gov.ua/Review/84182492. Велика Палата Верховного Суду розглядаючи справу №682/3112/18 (провадження № 14-580цс19) у своїй Постанові від 04.03.2020 р. зазначила, що законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. http://reyestr.court.gov.ua/Review/88376289. Законом України «Про внесення зміндо деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядкустягненняаліментів» від 17.05.2017р. №2037-VІІІ частину другу статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Касаційний цивільний суд у Постанові від 31.07.2020 р. по справі №234/15413/17 (провадження № 61-1685св20) зазначив, що дохід від відчуження нерухомого майна підпадає під дію переліку, видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб та на який, згідно вказаного переліку може бути здійснено стягнення в межах виконавчого провадження. http://reyestr.court.gov.ua/Review/90784240.

До початку судового засідання представник заявника ОСОБА_2 надав заяву в якій заявлені у скарзі вимоги підтримав в повному обсязі просив скаргу розглянути без його участі.

Представник Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савенко О.О. до початку судового засідання надала заперечення на скаргу в якому зазначила, що старшим державним виконавцем відділу Мазур А.С. 29.05.2019 р. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2019 року є передчасним, оскільки не були враховані інші доходи боржника. Керуючись ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» начальником Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Суховим І.О., з власної ініціативи, з метою перевірки законності здійснення виконавчого провадження, дотримання вимог чинного законодавства, забезпечення належного повного його виконання, запобігання порушення законних прав та інтересів сторін виконавчого провадження, проведено перевірку законності матеріалів виконавчого провадження №58205306 з примусового виконання виконавчого листа-дублікату № 2-6997/11 від 25.01.2019 року, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23 грудня 2011 року і до повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_4 виніс постанову, якою, Постанову про закінчення виконавчого провадження №58205306 з примусового виконання виконавчого листа-дублікату №2-6997/11 від 25.01.2019 року скасовано. Постанову про відновлення виконавчого провадження направити сторонам виконавчого провадження. Просили відмовити у задоволенні скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження. Вирішити співмірний розмір судових витрат.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в засідання не з`явився, будь-яких заяв суду не надав.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2012 у справі №2-6997/11 стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 починаючи з 23.12.2011 р. та до повноліття дитини.

На підставі виконавчого листа № 2-6997/11 державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №.04.2015 року.

03.10.2018 року Дніпропетровським районним судом було постановлено ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа за заявою ОСОБА_1 у зв`язку із втратою оригіналу.

В провадженні Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з 29.01.2019 року перебувало виконавче провадження №58205306 від 29.01.2019 року на підставі виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області дублікату виконавчого листа № 2-6997/11.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2018 року змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визначених рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року по справі №2-6997/2011 відкликати після набрання рішенням законної сили, та повного погашення заборгованості ОСОБА_3 за вказаним виконавчим листом, якщо така є. Та стягнуто судові витрати.

На підставі виконавчого листа № 204/4126/17 державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №.01.2019 р.

Старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно дублікату виконавчого листа №2-6997/11 від 25.01.2019 року виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, згідно якого станом на 08.01.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. 29.05.2019 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58205306 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що заборгованіть по Дублікату виконавчого листа №2-6997/11 від 03.02.2012 року виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 23 грудня 2011 року і до повноліття, відсутня. Відповідно до постанови КМУ №26 визначено перелік доходів, з яких провадяться утримання аліментів, а також перелік видів доходів, на які заборонено звертати стягнення. Відповідно до ст.81 Сімейного кодексу України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Зокрема, постановою КМУ від 26 лютого 1993 року №146 затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Зважаючи на наведене, отримання доходу від коштів, які знаходяться у банківських установах на рахунках (у тому числі і на депозитних) та від продажу майна (рухомого/нерухомого) не є таким доходом у розумінні заробітку, який враховується під час розрахунку аліментів. Отже, із врахуванням норм чинного законодавства державним виконавцем було помилково нараховано 08.05.2018 року заборгованість у рамках ВП № 47152260 з примусового виконання виконавчого листа №2-6997/11 від 15.02.2012 виданого Дніпропетровським районним судом. Згідно судового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/4126/17 - «Виконавчий лист, виданий за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року по справі №2-6997/2011 відкликати після набрання рішенням законної сили, та повного погашення заборгованості ОСОБА_3 за вказаним виконавчим листом, якщо така є». Виконавче провадження відкрите на підставі дублікату виконавчого листа№2-6997/11 від 03.02.2012 підлягає закінченню».

Заявник не погоджується з вказаною постановою, вважає її протиправною, окільки вона ґрунтується на невірному розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 18 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Обов`язки і права виконавців визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення (правові позиції ВСУ: постанови Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі №826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі №п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі №826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі №813/7851/13-а).

Згідно ст.13 Конвенції, ефективний засіб правового захисту, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі (справа «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ).

Спосіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними.

Судом встановлено, що начальником Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Суховим І.О. винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 15.09.2020 року, за результатами якої постановлено: скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №58205306 з примусового виконання виконавчого листа-дублікату №2-6997/11 від 25.01.2019 року, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23 грудня 2011 року і до повноліття. Постанову про відновлення виконавчого провадження направити сторонам виконавчого провадження. Підготувати розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, а саме від продажу квартири згідно договору купівлі - продажу від 30.08.3016 року, та неврахуваних відсотків отриманих боржником за депозитним договором в АТ Банк «Кредит - Дніпро», та виплачених нарахованих процентів на залишок по рахунку в АТ «АБ» «Рада Банк» м. Дніпро та ПАТ КБ «Приват - Банк» - в строк до 17.09.2020 року. Також, Начальником Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Суховим І.О. при перевірці законності виконавчого провадження №58205306 встановлено, що при примусовому виконанні вказаного виконавчого провадження державими виконавцями у яких на виконанні перебувало вказане виконавче провадження були порушені вимоги чинного законодавства, а саме: п.2 ст. 2, ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 28, ч.2,3 ст. 36, ч.8 ст. 48, ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.. 255 ч.1 п.2 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального право відношення між сторонами.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ЦПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Згідно постанови Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 року у справі № 404/251/17, необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.3 п.13 постанови №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді таких скарг, мають застосовуватись положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Зокрема, розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не передбачені спеціальні норми про закриття провадження по скарзі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Між тим, за аналогією закону застосовується п.2 ч. 1 ст. 255 цього ж Кодексу, відповідно до якої, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки, на час розгляду справи встановлено, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження скасована, тому суд вважає наявність підстав вважати про відсутність предмету спору у цій скарзі, а тому провадження по цій скарзі підлягає закриттю.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, ст. 452 ЦПК України, встановлює вичерпний перелік підстав для покладення судових витрат, у зв`язку з судовим контролем за виконанням судових рішень.

Оскільки суд прийняв судове рішення про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд вважає, що відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст.18, 74 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 12, 13, 76, 81, 255, 451, 452 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі № 2-6997/11 (провадження № 4-с/175/34/20) за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 заінтересовані особи: Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерстрства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 на постанову державного виконавця від 29 травня 2019 року про закінчення виконавчого провадження.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Л.М. Новік