Справа № 155/1292/20
Справа пр. №2/155/804/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2020 року м.Горохів
Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Яремчук С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Задурської К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Горохів цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У вересні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до Горохівського районного суду Волинської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 24 вересня 2020 року позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) №б/н від 09.01.2015 рок ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7637,22 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-яку іншу заборгованість, яка виникла у Клієнта зважаючи на невиконані зобов`язання перед Банком.
Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509,526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просив суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання, призначене на 16 год 00 хв 19 листопада 2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до п.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 09.01.2015 року сторонами було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до п.2.1 якої банком надано позичальнику терміновий кредит в сумі 7637,23 грн. на строк 24 місяці, з 09.01.2015 року по 31.01.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 7637,23 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць (18% річних) на суму залишку заборгованості по кредиту вказані в Заяві, Умовах і правилах строки.
Відповідно до п.2.2 вказаної вище угоди, заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 5539 гривень.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як вбачається з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.01.2015 року, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Відповідач підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в ПриваБанку, про що підтверджується його підписом на угоді.
Згідно з п. 1.1.1 Генеральної угоди, сторони погодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 0.0 грн., комісію на 0.0 грн., пеню на 5539,9 грн. та штраф на 0.0 грн.
Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 8337,23 грн. (п.1.1.2).
У пункті 1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника.
Відповідно до п.2.1 вказаної угоди, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку щомісячний платіж в сумі 382,17 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентах, а також інших витрат згідно Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.01.2017.
Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5539 грн.
Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карту згідно з пунктом 2.1 Генеральної угоди (пункт 2.3 генеральної угоди).
Пунктом 2.5 Генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою, Умовами та правилами.
Відповідно до пункту 2.8 Генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.
Отже, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафу та пені) за порушення виконання договірних зобов`язань.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборгованість за пенею та штраф за користування кредитом відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.
Так як умовами Генеральної угоди сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,5 % на місяць або 18 % річних, такі підлягають стягненню на користь банку, оскільки вказане було письмовою домовленістю сторін.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Як зазначається у пункті 2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 7637,23 грн. на строк 24 місяці, з 09.01.2015 року по 31.01.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 7637,23 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах і правилах строки.
Позивач просить стягнути нараховану заборгованість за користування кредитом, зокрема по процентах, станом на 03.08.2020 року, про що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Загальний залишок заборгованості за відсотками нарахований з 09.01.2015 по 03.08.2020, складає 5988,40 гривень.
Разом з тим, з урахуванням підписаної сторонами угоди, строк кредитного договору визначено до 31.01.2017 року, з цієї дати припинилося право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованих за період з 09.01.2015 року по 31.01.2017 року в розмірі 2001,15 грн.
Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, які нараховані після 31.01.2017 року не ґрунтуються на нормах закону та не підлягають задоволенню.
Вимога позивача про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 5988,40 гривень до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 549 ЦПК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
Відповідно до положень ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Статтею 549 ЦК України визначено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, зокрема, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України. Такий висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Крім того, як вбачається з п. 2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.
З наданих позивачем Умов та правил надання банківських послуг видно, що дані умови не містять підпису відповідача ОСОБА_1 , тому суд не розцінює їх як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.01.2015 року. Також відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, ПАО КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17-ц.
Разом з тим, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд вважає правильним стягнути з ОСОБА_1 передбачений п. 2.2. Генеральної угоди штраф, який позивачем обраховано в розмірі 520,37 гривень.
Отже, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути в користь АТ КБ «Приватбанк» 7019 (сім тисяч дев`ятнадцять) гривень 78 копійок заборгованості за кредитом, 2001 (дві тисячі одна) гривня 15 копійок заборгованості за відсотками за користування кредитом, 520 (п`ятсот двадцять) гривень 37 копійок штрафу, всього в розмірі 9541 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок однієї) гривні 30 копійок.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 70 копійок.
З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 258, 509, 525, 526, 546, 549, 551, 625, 627, 629, 1054 ЦК України, суд, -
Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 09.01.2015 року 7019 (сім тисяч дев`ятнадцять) гривень 78 копійок заборгованості за кредитом, 2001 (дві тисячі одна) гривня 15 копійок заборгованості за відсотками за користування кредитом, 520 (п`ятсот двадцять) гривень 37 копійок штрафу, всього в розмірі 9541 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок однієї) гривні 30 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір у сумі 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 70 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.11.2020.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук