Справа № 587/1690/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Черних О.М.

з участю секретаря судового засідання - Землюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації (м. Суми, вул. Іллінська, 97) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і після їх розлучення, а це майже 5 років, він не цікавиться донькою, зовсім не спілкується з дитиною, не бере участі в її вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в її житті. Вихованням дитини займається виключно вона. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 18.11.2015 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 500,00 гривень, щомісяця, проте позивач рахує, що на даний час сума аліментів є зовсім не значною та просить змінити спосіб присудження аліментів. Також вказала, що відповідач всі ці роки будь - якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, донька перебуває повністю на утриманні позивачки, відповідач її життям та розвитком зовсім не цікавиться. З метою захистити права та інтереси своєї неповнолітньої дитини вимушена звернутись до суду. Крім того просила стягнути понесені нею витрати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 до суду не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у відзиві наданому у вересні 2019 року зазначив. що з позовом в частині зміни способу аліментів згоден повністю, в частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав - категорично заперечував.

Представник третьої особи -служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації в судове засідання також не з`явилася, направивши заяв про розгляд справи без її участі, вважала за можливе задовольнити позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідача, надала суду обґрунтований висновок.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є позивачка та відповідач у справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебували у шлюбі з 06.09.2005 року до 18.11.2015 року (а.с. 11, 13).

Дитина, на час подачі позову та розгляду справи в суді, проживає разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка займається її вихованням (а.с. 21).

. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області № 587/2659/15-ц, що набрало законної сили 30.11.2015 року, з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі по 500,00 гривень, щомісячно і до повноліття дитини (а.с. 13).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно висновку служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації № 42/01-14 від 14.01.2020 року, батько ОСОБА_2 жодним чином не позбавлений інформації стосовно місця проживання дитини, але дійсно з дитиною не спілкується, ніяким чином не опікується нею. За весь, час після розірвання шлюбу відповідач не цікавився життям доньки, не телефонував, не виявляв бажання приймати участь у її вихованні, не сплачував аліменти, місце його перебування не відоме. Сама дитина майже не пам`ятає батька, не виявляє до нього жодних почуттів, не запитує про нього. Тому служба у справах дітей вирішила вважати за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 88-89).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили, що дійсно після розлучення відповідач ОСОБА_2 з дитиною зовсім не спілкується, донька про нього не згадує.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки.

Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Разом з тим, у відповідності з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Позивачка зазначає, що розміру стягуваних аліментів не достатньо навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими речами.

У зв`язку з викладеним, суд вважає що розмір аліментів визначений судом раніше, підлягає зміні, оскільки він не відповідає інтересам дитини.

Оскільки відповідач є батьком дитини і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться на вихованні матері, з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати на сплату судового збору та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги, що підтверджені відповідним документами, а саме договором та додатковим до договору (а.с. 26-28).

Керуючись, ст. ст. 10, 15, 60, 79, 141, 208, 209, 212, 213, 215, 367 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації (м. Суми, вул. Іллінська, 97) про позбавлення батьківських прав -задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку( доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням, і до повноліття дитини.

Відкликати з виконавчої служби судовий наказ № 587/2659/15-ц від 18 листопада 2009 року, виданий Сумським районним судом Сумської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 , - 768 (сімсот чотири) гривні 40 копійок судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 , - 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних