Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1950/18 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н.Ф.
Категорія 82 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/1950/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про захист прав споживача послуг з теплопостачання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 07 квітня 2020 року, яке ухвалене суддею Слюсарчук Н.Ф. у м. Житомир

встановив:

У березні 2018 року позивач звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким заборонити КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради проводити нарахування оплати за опалення місць загального користування. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . У 2011 році її квартиру правомірно відключено від централізованого опалення і встановлено індивідуальну систему опалення.

З листопада 2017 року позивач почала отримувати повідомлення про нарахування оплати за надання послуг по опаленню місць загального користування. Однак договору про надання таких послуг з відповідачем не укладала. До того ж відповідачем не дотримані вимоги Постанови КМ України № 630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». З яких слідує, що споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку, в якому не проведене утеплення. Оскільки відповідач через неутеплення сходових клітин (у зв`язку з відсутністю опалювальних приладів МЗК) не дотримується температурного режиму, відсутні підстави для нарахування та відповідно оплати таких послуг.

Відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 01.02.2019 р. вказану цивільну справу передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.04.2020 р. позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, просить останнє скасувати та ухвалити нове про задоволення її вимог в повному обсязі. Скаржник, зокрема, зазначає, що судом безпідставно проігноровані вимоги п. 12 Постанови КМ України № 630 від 21.07.2005 р., яким передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Крім того, позивач зазначає, що в будинку не проводились заходи з утеплення місць загального користування.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, надіславши відзив, у якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Богунського районного суду м. Житомира залишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з положеннями ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 . У вказаному будинку діє система централізованого опалення, послуги з постачання яких надає КП «Житомиртеплокомуненерго».

15 вересня 2011 року погоджено відключення квартири позивачки від системи централізованого опалення будинку.

Відповідно до Акту про відключення квартири від внтутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП підтверджено відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованої системи опалення (а.с. 8,9).

15.11.2017 р. складено акт обстеження місць загального користування житлового будинку АДРЕСА_2 , за підписами головного інженера, інженера 1-категорії та слюсаря-сантехніка, яким встановлено, що в під`їзді №3, в якому знаходиться квартира позивачки, відсутні опалювальні прилади для обігріву МЗК.

В зв`язку з чим позивач 27.11.2017 р. звернулась до директора КП «Житомиртеплокомуненерго» з листом про безпідставність нарахувань за послуги по опаленню МЗК.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено підстав для звільнення позивача від плати за опалення місць загального користування на підставі пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, оскільки позивачем не надано відповідних доказів про відсутність таких послуг.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії у місця загального користування, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМ України від 21.07.2005 № 630, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України від 24 січня 2006 року № 45.

За правилами підпункту 5 пункту 3 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20, п.1 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Загальними умовами виконання зобов`язання, що встановлені ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відмова від централізованого опалення приміщення квартири не звільняє споживачів від обов`язку оплати за фактично надані та використані послуги.

До місць загального користування належать місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, зокрема, сходові клітини, ліфтові шахти, вестибюлі, коридори, підвали, горища, сміттєзбиральні камери, службові приміщення, приміщення консьєржа.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31 жовтня 2006 року затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. Методика встановлює порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення плати за неї споживачами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 р. № 2119-VIII обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 08.12.2016 р. № 1097 погоджено КП «Житомиртеплокомуненерго» нарахування плати за опалення місць загального користування в багатоквартирних будинках, обладнаних лічильниками обліку теплової енергії. Рішенням виконкому від 11.10.2017 № 956 затверджено коефіцієнти нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках АДРЕСА_3 . Житомира, зокрема, у будинку АДРЕСА_2 такий коефіцієнт становить 17,85%.

Відповідно до пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Як видно з Акту перевірки опалювальних площ під`їздів будинку АДРЕСА_2 03.03.2018 АДРЕСА_4 , де поживає позивач, має вхідні металеві двері, засклені вікна, опалювальні прилади, які підключені до ЦО та знаходяться на 1-му поверсі під сходинковими клітинами, середня температура повітря в під`їзді складає +11? С (а.с. 25).

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що твердження позивача про відсутність опалювальних приладів в місцях МЗК та ненадання відповідно таких послуг відповідачем не підтверджені жодними належними та достовірними доказами, більше того, спростовані матеріалами справи.

Позивач також посилається на порушення відповідачем положень ст.12 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якими передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте відповідачем такі послуги надаються, а позивач ними користується і тому зобов`язана проводити їх оплату. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Крім того, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору (п.7 Постанови КМ від 24.01.2006 №45).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (п.5 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: