Справа №175/4896/18
Провадження №2/175/280/20
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Кучеренко О.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мелещук Г.М.,

представника відповідача - адвоката Доманського В.П.,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Корінь», ОСОБА_2 про визнання неправомірними та скасування рішень загальних зборів громадської організації та про визнання протиправною бездіяльність голови громадської організації,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до громадської організації «Корінь» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів громадської організації.

У травня 2019 року позивачем було подано уточнену позовну заяву у якій він пред`явив позовні вимоги до громадської організації «Корінь», ОСОБА_2 про визнання неправомірними та скасування рішень загальних зборів громадської організації та про визнання протиправною бездіяльність голови громадської організації.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнену позовну заяву та просили повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти пред`явленого позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, тому просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача ГО «Корінь» у судовому засіданні заперечував проти позовної заяви у повному обсязі, та надав до суду письмове клопотання щодо необхідності закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки позивач не є власником спірного майна (металевий гараж № НОМЕР_1 ), тому просив суд закрити провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та вивчивши докази по справі надані сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що в 1997 року він, без реєстрації, створив автогаражний кооператив, який був названий «Громадська організація «Корінь», членство в якій набули власники гаражів, розташованих на території військового містечка у м. Дніпрі і він був головою правління ГО «Корінь» по 2007 року.

29 червня 2000 року позивач зареєстрував ГО «Корінь» у Дніпропетровському районному управлінні юстиції та з дня створення ГО «Корінь» позивач був її членом і на власні кошти придбав металевий гараж, який встановив на території організації і йому був присвоєний №443.

Членом ГО «Корінь» також є його донька ОСОБА_3 , яка у власності мала металевий гараж № НОМЕР_1 .

Разом з тим судом встановлено, що 29.01.2016 року ОСОБА_1 з донькою обмінявся гаражами, що належним чином було оформлено з участю голови ГО «Корінь» ОСОБА_2 , який власноручно склав зразки їх заяв.

Отже, на теперішній час позивач є власником гаража № НОМЕР_1 , а його донька власником гаража № НОМЕР_2 . Проте, 24.03.2018 року відбулись загальні збори ГО «Корінь» про які позивачу стало відомо після їх проведення від членів організації, які також повідомили його про те, що загальні збори прийняли рішення про вилучення у нього гаража № НОМЕР_1 і передачу його ГО «Корінь», у зв`язку з чим, він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Крім того, судом встановлено, що згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України 2004 року суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 19 ЦПК України.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 цього кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вважав рішення загальних зборів ГО «Корінь» щодо виключення його із членів кооперативу таким. Також просив скасувати рішення зборів від 24 .03.2018 року, а саме в частині вилучення у нього, ОСОБА_1 належного йому на праві приватної власності металевого гаража № НОМЕР_1 та передачі його у власність Громадській організації «Корінь».

Так, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (частина перша статті 80 ЦК України).

Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі (частини перша та друга статті 83 ЦК України).

Відповідно до статей 85 та 86 ЦК України, статей 6 та 19-1 Закону України «Про кооперацію» ГО «Корінь» належить до непідприємницьких товариств.

28 березня 2014 року набрав чинності Закон України від 10 жовтня 2013 року № 642-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Згідно з підпунктом 1 пункту 3 цього Закону пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (близьку за змістом норму містить пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду).

Отже, з 28 березня 2014 року процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах не лише господарського товариства з його учасниками (засновниками, акціонерами, членами), а й інших юридичних осіб з їхніми учасниками (засновниками, акціонерами, членами), якщо такий спір пов`язаний, зокрема, з діяльністю відповідної юридичної особи й управлінням нею.

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи.

Згідно з частиною першою статті 94 ГК України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 та від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18.

Таким чином, позовні вимоги пов`язані зі здійсненням позивачем корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління ГО «Корінь» на предмет відповідності вимогам цивільного законодавства.

З огляду на викладене, оскільки спір виник між учасником юридичної особи (членом кооперативу) та цією особою і пов`язаний із діяльністю й управлінням нею, такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №640/1029/18 (провадження № 14-443цс19).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на вищевказані положення закону та приходить до висновку, що спір за позовом, пов`язаний з діяльністю та управлінням ГО «Корінь», є корпоративним, а тому відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній на час звернення до суду із цим позовом та розгляду справи судом першої інстанції, підлягає розгляду саме господарським судом.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Корінь», ОСОБА_2 про визнання неправомірними та скасування рішень загальних зборів громадської організації та про визнання протиправною бездіяльність голови громадської організації на підставі вимог п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, роз`яснивши позивачу, що розгляд зазначених вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Разом з тим, з урахуванням норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість клопотання представника відповідача ГО «Корінь», тому відмовляє у його задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 202, 319, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 15, 16, 19, 20, 23, 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 1, 20, 25 Закону України «Про житловокомунальні послуги», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ГО «Корінь» - адвоката Доманського В.П. про закриття провадження у зв`язку з відсутністю спору відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Корінь», ОСОБА_2 про визнання неправомірними та скасування рішень загальних зборів громадської організації та про визнання протиправною бездіяльність голови громадської організації закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.М. Бойко