ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1628/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

30.09.2019 року до Петриківського районного суду звернувся представник АТ «Перший український міжнародний банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 01 від 14.06.2017 року.

АТ «Перший український міжнародний банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Через невиконання умов кредиту ОСОБА_1 має заборгованість перед ПАТ «Перший український міжнародний банк» правонаступником усіх прав та зобов`язань якого є АТ «Перший український міжнародний банк», яка станом на 23.07.2019 року складає 37699,61 грн. Вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1921 грн позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Представник позивача АТ «Перший український міжнародний банк» у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просили проводити розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Малюк О.П. у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали частково.

Представником відповідача адвокатом Малюк О.П. до суду було надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідач заперечує проти наданого позивачем, в якості доказів, кредитного договору, оскільки ОСОБА_1 підписала тільки заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 01, ніяких інших документів вона не підписувала, з кредитним договором ознайомлена не була. Представник відповідача наголошує, що позивач не надав жодного доказу, який би містив підпис відповідача про її ознайомлення з умовами договору комплексного банківського обслуговування, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

18.02.2020 року рішенням Петриківського районного суду по справі № 187/1190/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було задоволено та стягнуто з банку на її користь 5796,71 грн, які станом на теперішній час АТ «ПУМБ» їй не відшкодував. У зв`язку з чим представник відповідача вважає, що з загальної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19203,12 грн потрібно відняти 6796,71 грн та стягнути з відповідача 13406,41 грн.

Проти простроченої заборгованості за процентами у розмірі 17321,05 грн, строкової заборгованості за процентами у розмірі 975,44 грн та комісії в розмірі 200 грн, адвокат Малюк О.П. заперечує, і зазначає, що в заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана відповідачем, взагалі не зазначений розмір процентів, а комісія взагалі не передбачена заявою.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач ОСОБА_1 частково визнає позовні вимоги в розмірі 13406,41 грн та стягненню з нею судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, надані представником позивача докази та наданий представником відповідача відзив на позовну заяву з додатками до неї, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

14 червня 2017 року відповідачем було підписано заяву № 01 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), відповідно до якої ОСОБА_1 беззастережно підтвердила, що приймає пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яке розміщене на сайті ПАТ «ПУМБа» в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (а.с. 8).

Відповідно до заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом у сумі 20000 грн. Однак, жодних підтверджуючих доказів здійснення перерахування суми кредиту на картковий рахунок відповідача, позивачем до суду не надано.

Таким чином, позивачем не було надано належні і допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем у кредит коштів та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів.

На підтвердження позовних вимог позивач не надав суду копію Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого відповідачкою була підписана заява від 14.06.2017 року, а надано роздруківку публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 01.10.2016 року) з додатками до нього.

Відповідно до Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ця публічна пропозиція разом з умовами надання та обслуговування кредитної картки (додаток №3, №4), а також оформлені клієнтами заяви на приєднання до договору разом складають Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 9-38)

Однак публічна пропозиція, умови надання кредитної картки відповідачкою ОСОБА_1 не підписувались.

З огляду на мінливий характер публічної пропозиції з додатками до неї, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Згідно до наданої копії Статуту Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (нова редакція), що у подальшому іменується Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк» (а.с. 50-52).

На підтвердження наявності заборгованості Банком надано Виписку з рахунку ОСОБА_1 , згідно якої станом на 13.09.2020 року остання має заборгованість в сумі 37699,61 грн, з яких: 10680,60 грн заборгованість за сумою кредиту; 200 грн заборгованість за комісією; 17321,05 грн заборгованість за процентами; 8522,52 строкова заборгованість за сумою кредиту; 975,44 грн строкова заборгованість за процентами (а. с. 40).

Надана Виписка по рахунку являє собою довідку про розмір заборгованості, але не є випискою відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», яка не містить інформації щодо часу, дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, дебет/кредит (коли саме, яким чином та в якому розмірі вони були надані), не містить інформації щодо погашення заборгованості (коли саме, ким, яким чином та в якому розмірі були надані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом), яка повинна міститись у виписці за рахунком, а є лише одностороннім та одноособовим нарахуванням Банком суми заборгованості за певний період.

Цією Випискою по рахунку не можна довести виконання умов Кредитного договору № 01 від 14.06.2017 року у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-20цс12.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи з вищевикладеного, в справі відсутні докази того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором № 01 від 14.06.2017 року, що саме надані позивачем до суду умови договору комплексного банківського обслуговування є складовою частиною укладеного 14.06.2017 року між сторонами договору і що саме ці умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також чи брала на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, зі сплати процентів та комісії, які просить позивач стягнути з неї.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, вивчивши відзив на позовну заяву, приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 визнала позовні вимоги частково, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 13406,41 грн.

Позивачем долучено платіжне доручення від 18.09.2019 року про сплату ним судового збору у сумі 1921 грн за подання до суду даного позову.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 683,13 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 264-265, 268 ЦПК України, ст. 256, 261, 267 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позовну заяву Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 01 від 14.06.2017 року, яка становить 13406,40 грн та судові витрати в розмірі 683,13 грн, а всього: 14089,53 грн (чотирнадцять тисяч вісімдесят дев`ять грн 53 коп.).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня його проголошення.

Суддя І.М. Іщенко