"03" грудня 2020 р. Справа №489/6106/20
Провадження №2/489/2821/20
УХВАЛА

про передача справи до належного суду

03 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого - судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Юридична адреса відповідача ПАТ «ОТП Банк» - м. Київ, вул. Жилянська, 43, що не відноситься до території Інгульського району м. Миколаєва.

Юридична адреса відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - м. Київ, вул. Фізкультури, 28-д, що також не відноситься до території Інгульського району м. Миколаєва.

В позовній заяві позивач зазначив про подання позовної заяви в порядку ч. 5 ст. 28 ЦПК України, за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , що є територією Інгульського району м. Миколаєва.

Відповідно ч.5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору між сторонами є: встановлення факту недійсності кредитного договору № ML-400/262/2007 від 22.08.2007, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору № РСL-400/262/2007 від 22.08.2007 про іпотеку квартири АДРЕСА_2 ; визнання недійсним виконавчого напису № 772 від 03.03.2014 вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зокрема, в частині звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, дві позовні вимоги пов`язані з нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Отже, вищевказаний спір пов`язаний з правом сторін на нерухоме майно, оскільки за оспорюваними позивачем правочинами відповідач «ОТП Факторинг Україна» набув прав щодо нерухомого майна.

Згідно ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позову, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно

Пунктом 42 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3 судам дано роз`яснення, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Перелік позовів щодо нерухомого майна не є вичерпним.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, виходячи з предмету позову, даний позов підлягає розгляду судом за правилом виключної підсудності (за місцезнаходженням квартири) Голосіївським районним судом м.Києва.

Тим самим, суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що даний позов має розглядатись за загальними правилами територіальної підсудності, адже спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна та пов`язаний з правом позивача та відповідача на нерухоме майно, що знаходиться у Голосіївському районі м.Києва.

Виключна підсудність має пріоритет над іншими видами підсудності.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Статтею 187 ч.9 ЦПК України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що матеріали позову слід передати на розгляд до належного суду Голосіївського районного суду м.Києва, у зв`язку з непідсудністю даного позову Ленінському районному суду м. Миколаєва.

Керуючись ст.4, 27, 28,31, 187 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню - передати на розгляд Голосіївському районному суду м. Києва.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «03» грудня 2020 року.