ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/156/20 Номер провадження 22-ц/814/2320/20Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Пікуля В.П., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря судових засідань : Ряднини І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Юхимович Світлани Андріївни

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , на момент її смерті у квартирі проживали та були зареєстровані позивач та чоловік померлої - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4, 52 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Лазірківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області. Право на земельну частку ОСОБА_3 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на частину спадщини за законом від 08.08.1997 року. Вказує, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є вона та чоловік померлої - ОСОБА_2 .

Зазначає, що вона не має можливості оформити спадщину на вказану земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на землю, що підтверджується постановою Полтавської районної державної нотаріальної контори від 04 листопада 2019 року.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку в порядку спадкування - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що родинний зв`язок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якій було видано сертифікат на право на спірну земельну частку (пай), не встановлено. А також, суд взяв до уваги той факт, що постановою нотаріуса відмовлено в оформленні спадкових прав в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, а не документів, посвідчуючих лише право на нього.

З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , в інтересах якої апеляційну скаргу подала Юхимович С.О. П осилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Вказує, що право позивачки на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, оскільки в нотаріальному порядку оформити спадкові права на земельну ділянку не має можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно та відсутні відомості про нього у реєстрі речових прав.

Зазначає, що записи імен по батькові « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 » є ідентичними, що підтверджується експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України. Вважає, що суд всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, за власною ініціативою зібрав докази з неофіційних джерел, зокрема з інтернет-сайтів, та прийшов до помилкового висновку, що родинний зв`язок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не встановлено.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивачки, тобто до набрання ЦК України, проте строк на прийняття спадщини не закінчився до 01 січня 2004 року, тому спадкові відносини мають регулюватися ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою, виданою Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області (а. с. 12 зворот).

Тобто позивач прийняла спадщину в порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України.

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 листопада 2019 року державний нотаріус Полтавської районної державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, частку ( пай ) розміром 4,55 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Лазірківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, після померлої ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що у Державна реєстрація права власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. При цьому, спадкоємець померлої, не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній. ( а.с. 17).

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право власності на землю, за життя ОСОБА_3 , не видавався (а.с. 14 зворот).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 була дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-7).

Згідно з повідомленням відділу Держземагенства в Оржицькому районі Полтавської області 08 січня 1997 року ОСОБА_4 , як члену КСП «Лазірки» було видано сертифікат, на право на земельну частку (пай) сереї ПЛ № 0254678 розміром 4,52 умовних кадастрових гектарів на території Лазірківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області. (а.с. 15, 16)

Відповідно до Технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю ПСП «Лазірки» Лазірківської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області» ОСОБА_4 належить земельна ділянка за № НОМЕР_1 площею 4,55 га (а. с. 15).

Встановивши, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0254678, було видано ОСОБА_4 , суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів того, що вказаний документ було видано померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , бабі ОСОБА_1 .

Експертний висновок № 056/1072-а наданий 22 липня 2020 року експертом, кандидатом філологічних наук Українського бюро лінгвістичних експертиз Л.О. Андрієнко , щодо ідентичності ім`я по батькові « ОСОБА_4 », рос. « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 », не може бути визначальним при вирішенні даного спору.

Інші будь-які докази на підтвердження факту спорідненості позивачки з ОСОБА_4 суду надано не було.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належності спірного документа - сертифіката на право на земельну частку (пай), померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 79, 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підвередила належність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , у зв`язку з чим підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на вказане нерухоме майно немає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Юхимович Світлани Андріївни - залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текс постанови складено 27.11.2020.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді Г.Л. Карпушин

В.П. Пікуль