Справа № 643/1975/19
Провадження № 2/643/503/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м. Харків Московський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., при секретарі Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук'янова Олена Борисівна про зобов`язання повернення суми сплаченого збору у розмірі 1% від вартості нерухомого майна на обов`язкове державне пенсійне страхування , суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук'янова Олена Борисівна про

зобов`язання повернення суми сплаченого збору у розмірі 1% від вартості нерухомого майна на обов`язкове державне пенсійне страхування .

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те ,що 23.11.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук'яновою О.Б. було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 та з позивачів було стягнуто суму сплаченого збору у розмірі 1% від вартості нерухомого майна на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 4161 гривен .Позивачі зазначають , що вказане житло ними було придбано вперше, у зв`язку з чим звернулись до суду з позовом про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повернути суму сплаченого збору у розмірі 1% від вартості нерухомого майна на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 4161 гривен.

Позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в судове засідання не з`явився , надав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на ті обставини, що на теперішній час в Україні не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно, Пенсійний Фонд не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно і тому не може надати без надання зацікавленими особами доказів відсутності факту придбання ними нерухомості.

3-тя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук'янова О.Б. в судове засідання не з`явилась, просила слухати справу у її відсутність , прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, вислухав позивачів, вивчив матеріали справи , дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав

Судом встановлено ,що 23.11.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук'яновою О.Б. було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , реєстровий № 3191.

Відповідно до квитанції № 0.0. від 23.11.2018 року позивачем ОСОБА_1 сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості, що складає 4161 гривен.

Позивачі звернулася із заявою до Управління ПФУ щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 4161 гривен .

Листом Управління ПФУ в Московському районі мХаркова від 05.12.2018 року № 1035/К-3 позивачам повідомлено, про те, що відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від

сплати збору осіб, що придбавають майно вперше. Первинність придбавання нерухомого майна встановлюється органами суду. Таким чином повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, яке придбавається вперше можливе, лише, за наявності позитивного судового рішення.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР(далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до п.9ст.1 Закону №400/97-ВР, платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збірна обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740(далі - Порядок).

Згідно з пунктом 151Порядку, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 153 Порядку визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, відповідно до вказаних приписів, громадяни, які придбавають нерухоме майно, вперше не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна , зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Верховний Суд України 20.02.2018 при розгляді справи № 819/1730/17 (провадження №К/9901/404/17) встановив, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Таким чином, спір про право на повернення коштів особі яка придбала нерухомість вирішується в судовому порядку при наявності відповідних доказів, оскільки Управління не має змоги самостійно встановити чи дійсно позивач придбала нерухомість вперше.

Із наданих позивачем пояснень та доказів вбачається, що обов`язок щодо сплати збору в розмірі 4161 грн. для Позивачів встановив нотаріус при посвідченні договору, а не орган Пенсійного фонду. Стаття 49 ЗУ "Про нотаріат" встановлює, що однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невнесення встановлених законодавством платежів, пов`язаних з її вчиненням, особою, яка звернулась з проханням про вчинення нотаріальної дії.

Позивачі зазначають , що вказане житло ними було придбано вперше, однак будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили твердження позивачів про придбання ним житла вперше та свідчили б про право на звільнення від сплати збору, позивачами не надано та ними не ставилась вимога про встановлення факту придбання нерухомого майна у вигляді житлового будинку таким, що відбулося вперше.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки позивачами не надано допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог , суд дійшов висновку, що заявлені позивачами вимоги про зобов`язання повернення суми сплаченого збору у розмірі 1% від вартості нерухомого майна на обов`язкове державне пенсійне страхування є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук'янова Олена Борисівна про зобов`язання повернення суми сплаченого збору у розмірі 1% від вартості нерухомого майна на обов`язкове державне пенсійне страхування -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Суддя Майстренко О.М.