Справа № 369/6752/15-ц
Провадження №8/369/7/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря Середенко Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк» Київська Русь» та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк» Київська Русь» Волков Олександр Юрійович, про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Вказав, що по справі 369/6752/15ц рішенням районного суду у задоволенні його позову було відмовлено. При ухваленні рішення судом було взято до уваги, постанову правління НБУ щодо віднесення банку до категорії неплатоспроможних та відкликання банківської ліценції. Але за іншим судовим рішенням вищевказані постанови НБУ визнані протиправними та скасовані. Тобто всі рішення, які приймались на підставі скасованих постанов є незаконними. Дане рішення має бути переглянуте за новиявленими обставинами як прийняте помилкове через не дослідження доказів на підставі встановлених в рішенні по справі №826/22323/15. Ці обставини не могли бути відомі їм на час розгляду справи та прийняття судом оскаржуваного рішення.

Просили суд скасувати рішення від 01 липня 2016 року по справі 369/6752/15ц у зв`язку з нововиявленими обставинами та увалити нове, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

У судове засіданняособи, які не беруть участь в розгляді справи, не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк» Київська Русь» та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк» Київська Русь» Волков Олександр Юрійович, про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день здійснення ОСОБА_1 переказу коштів у рахунок погашення кредитної заборгованості, ТОВ «Фоззі-Фуд» не мав прострочених кредитних зобов`язань, тобто відсутня така передумова настання відповідальності поручителя як невиконання зобов`язання позичальником. Також суд мотивував рішення про відмову у позові тим, що правочин щодо погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості, оформлений платіжним дорученням № 6633 від 19 березня 2015 року, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» визнаний нікчемним, тобто він не породжує жодних правових наслідків для інших осіб.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 липня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 права зворотної вимоги до ТОВ «Фоззі-Фуд», оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року судові рішення залишені без змін.

Зокрема, судом касаційної інстанції вказано, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волков О. Ю. за результатами перевірки правочинів банку прийняв рішення про нікчемність правочинів щодо дострокового повернення ОСОБА_1 вкладу у загальній сумі 46 201 820,17 гривень та щодо зарахування цієї суми на дострокове погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача не виникло права зворотної вимоги до відповідача і правильно відмовив у позові.

Твердження заявника про те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо відсутності у ТОВ «Фоззі-Фуд» заборгованості за кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16 жовтня 2012 року, касаційний суд відхиляє.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на 19 березня 2015 року у ТОВ «Фоззі-Фуд» не було простроченої заборгованості з погашення кредиту і свої зобов`язання позичальник виконував своєчасно. Посилання заявника на існування у відповідача станом на 1 травня 2015 року заборгованості у розмірі 77 404 300,39 гривень, що підтверджується копією позовної заяви ПАТ «Банк «Київська Русь», вказану обставину не спростовують, так як заборгованість у такому розмірі нарахована у зв`язку з реалізацією банком права на відкликання кредиту, яким ПАТ «Банк «Київська Русь» скористався у зв`язку з припиненням ТОВ «Фоззі-Фуд» сплати заборгованості за кредитом у березні 2015 року. Оскільки кредитна заборгованість підлягала погашенню позичальником щомісячно до 25 числа поточного місяця, а ОСОБА_1 перерахував кошти на рахунок відповідача 19 березня 2015 року, немає підстав для висновку, що на день вчинення цієї операції за ТОВ «Фоззі-Фуд» рахувалася будь-яка прострочена заборгованість.

Крім того, як статтею 554 ЦК України, так і умовами укладеного з ОСОБА_1 договору поруки від 3 березня 2015 року передбачено, що відповідальність поручителя настає у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань. За таких обставин касаційний суд вважає безпідставними доводи заявника про те, що він має право достроково погасити кредитну заборгованість позичальника незалежно від порушення ним своїх зобов`язань.

Помилковими є твердження заявника про те, що судами неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статей 215, 228, 1049, 1059, 1060 ЦК України та статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема не врахували, що станом на 19 березня 2015 року органи управління банка мали всі повноваження на вчинення юридично значимих дій від імені банка, тому немає правових підстав вважати правочин з погашення кредитної заборгованості відповідача нікчемним.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду перевіряє на предмет нікчемності усі правочини, вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації. За таких обставин правочин щодо перерахування коштів у рахунок дострокового погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд», здійснений 19 березня 2015 року, тобто за один день до запровадження тимчасової адміністрації в банку, підлягав перевірці уповноваженою особою.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Позовні вимоги про встановлення нікчемності правочину суди розглядають лише у разі наявності відповідного спору.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волков О. Ю. у встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку дійшов висновку про нікчемність правочину щодо дострокового погашення ОСОБА_1 кредиту ТОВ «Фоззі-Фуд» у межах суми 46 201 820,17 гривень, про що належним чином повідомив позивача листом. Вказане рішення уповноваженої особи Фонду не скасоване і є чинним, тому суми правильно врахували дану обставину при ухваленні судових рішень і дійшли обґрунтованого висновку, що цей правочин не створив для ОСОБА_1 юридичних наслідків у вигляді виникнення права зворотної вимоги до ТОВ «Фоззі-Фуд».

Доводи заявника про те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року скасовано постанову Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», що свідчить про нечинність рішень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банка, касаційний суд відхиляє. Київським апеляційним адміністративним судом вирішувалося лише питання щодо відповідності законодавству постанов Національного банку України, а рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі щодо призначення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О. Ю., не були переметом перегляду і судом не скасовані. Касаційний суд відхиляє посилання заявника на те, що перерахування коштів у розмірі 46 201 820,17 гривень на рахунок, відкритий ТОВ «Фоззі-Фуд» для погашення кредиту, є банківською операцією, а не правочином, який може вважатися нікчемним.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України). Надаючи розпорядження на перерахування коштів у сумі 46 201 802,17 гривень з рахунку ОСОБА_1 на рахунок, відкритий ТОВ «Фоззі-Фуд» для погашення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на дострокове погашення кредитної заборгованості товариства з метою набуття права зворотної вимоги до нього. Банківською операцією у даному випадку є переведення коштів з рахунку на рахунок, проте наслідки цієї операції, а саме зарахування грошових коштів у рахунок дострокового погашення кредитної заборгованості, є правочином у розумінні ЦК України, оскільки спрямоване на набуття цивільних прав у подальшому.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З урахуванням приписів частини першої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили; 2) з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних, коли саме відповідачу достеменно стало відомо про вказані ними обставини, що не спростовано іншими учасниками справи, тому суд приходить до висновку про подання заяви у строки та можливість розгляду її по суті, що сприятиме дотримання прав особи на подання такої особи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Разом з тим, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для пред`явлення нової вимоги, а також якщо обставини виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення.

Як на нововиявлену обставину посилається на те, що у судовому порядку були скасовані постанови НБУ.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення норми ЦПК свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (Khristovv. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009, де в п. 33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Також з досліджених судом матеріалів справи вбачається, що доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, викладались відповідачем при поданні касаційної скарги та були предметом касаційного розгляду, по суті заявник не погоджується з рішенням суду, що може бути предметом дослідження при перегляді рішення районного суду.

Суд вважає, що дані обставини, які вказав відповідач, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК, оскільки процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, на думку заявника, неповне встановлення фактичних обставин справи, подання сторонами доказів на підтвердження вимог та заперечень) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

У зв`язку суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду від 01 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 429 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 423-429 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк» Київська Русь» та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк» Київська Русь» Волков Олександр Юрійович, про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 28 лютого 2020 року.

Суддя Н.С. Пінкевич