Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/518/18
Провадження № 2/644/77/20
24.11.2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого- судді Глібко О.В., за участю секретаря Книшенко А.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чепенко О.І, позивача ОСОБА_2 , представника позивача (співвідповідача) ОСОБА_2 адвоката Черваньова А.Г., відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шевчик Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та про визнання права власності в порядку спадкування, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

26 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року позовна заява залишена без руху, суд надав позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з моменту отримання копії ухвали суду.

27.02.2018 року ОСОБА_1 після усунення недоліків надала суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, подавши до суду позовну заяву до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 (тридцять) днів, тобто до 18 травня 2018 року.

03 квітня 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлова І.К. від 20.04.2018 року провадження у справі №644/2086/18, н/п 2/644/1351/18 відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлова І.К. від 01 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом були задоволені заяви сторін про передачу справи для вирішення питання про об`єднання з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2018 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №644/518/18, н/п 2/644/904/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та про визнання права власності в порядку спадкування з цивільною справою №644/2086/18, н/п 2/644/1351/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2018 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, позивач ОСОБА_2 залучена в якості співвідповідача до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та про визнання права власності в порядку спадкування.

В уточненій позовній заяві від 12 квітня 2018 року позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати її спадкоємцем після смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_6 , як особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом, як особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті його дядька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові.

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 посилалася на те, що з 16 вересня 1978 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_8 . У період навчання у місті Харкові з 1985 р. по 1988 р. вона познайомилася зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У них почалися стосунки, які потім переросли у фактичні шлюбні відносини, від яких ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_9 , батьком якої у свідоцтві про народження був записаний ОСОБА_7 , з яким на той час позивачка перебувала в офіційному шлюбі. У лютому 2000 року після свого розлучення ОСОБА_6 приїхав до неї у м. Попасна, і до вересня 2002 року вони проживала як дружина з чоловіком без реєстрації шлюбу у її батьків за адресою АДРЕСА_2 , де позивач зареєстрована по цей час. Її шлюб з ОСОБА_7 був розірваний на підставі рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18.07.2001 року. Свідоцтво про розірвання шлюбу від 18 липня 2001 р., актовий запис №214, вона отримала у РАГС ІКМО Леніногорського муніціпального району республіки Татарстан ТАССР. У вересні 2002 року вона зі ОСОБА_6 і їх сумісною дочкою ОСОБА_1 переїхали у м. Харків, де оселилися у будинку його матері ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . У будинок вони вселилися зі згоди матері ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , яка померла у 2007 році, і його брата ОСОБА_11 , який також на той час проживав у цьому будинку. З цього часу вона і ОСОБА_6 постійно проживали у фактичних шлюбних стосунках однією сім`єю, мали спільний бюджет і вели спільне господарство. ОСОБА_6 мав на меті узаконити їхні відносини, зареєструвати проміж ними шлюб, змінити свідоцтво про народження їхньої доньки, щоб вказати себе її батьком, але спочатку цьому перешкоджав той факт, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , а потім не хотіли травмувати психіку дитини через її малолітство та ускладнювати її життя. З січня 2011 року погіршився стан здоров`я ОСОБА_6 через онкологічне захворювання. З серпня 2011 року він неодноразово проходив лікування хіміотерапією і опромінюванням. Вона опікувалася своїм чоловіком, надавала йому допомогу, за спільні кошти купували йому ліки. Він проходив амбулаторне і стаціонарне лікування, але стан його здоров`я погіршувався, і ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Після цього вона з дочкою залишилася проживати у будинку, в якому проживав ще брат ОСОБА_6 ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , вона його поховала і залишилася проживати у будинку по цей час. Вважає, що вона, як цивільна дружина, на підставі статті 1264 ЦК України має право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , яку фактично прийняла, оскільки з вересня 2002 року по теперішній час постійно проживає у вказаному домоволодінні. Колишня дружина ОСОБА_6 і його сини ОСОБА_5 і ОСОБА_5 виїхали на постійне проживання до Ізраїлю. До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька вони не зверталися. До Четвертої державної нотаріальної контори вона звернулася у листопаді 2014 року. Також до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся племінник ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , якого вона просить усунути від права на спадкування, оскільки він ухилявся від надання будь якої допомоги ОСОБА_6 , який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

У позовній заяві від 03 квітня 2018 року позивачка ОСОБА_2 просить суд встановити факт визнання батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно неї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнати її спадкоємцем першої черги після його смерті, як його доньку, визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_6 .

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_2 посилалася на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , коли її мати ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який був вказаний її батьком у свідоцтві про народження на підставі діючого на той час законодавства. Але фактично її біологічним батьком був ОСОБА_6 , з яким її мати познайомилася у Харкові під час навчання на заочному відділенні Машинобудівного технікуму з вересня 1985 року по квітень 1988 року, стосунки з яким переросли у фактичні шлюбні стосунки, які не переривалися до часу його смерті. Спочатку вона з матір`ю проживала у м. Кам`янка Черкаської області, а потім вони переїхали до м. Попасна Луганської області і з липня 1997 року жили з батьками її матері. Навчалася вона у школі №20 м. Попасна. Її батько ОСОБА_6 з часу її народження постійно нею опікувався і спілкувався, водив її до дитсадка, до школи у м. Попасна, але не міг зробити зміну у свідоцтві про її народження через те, що перебував у офіційному шлюбі з іншою жінкою. У лютому 2000 р. він приїхав до них, влаштувався на роботу, і вони стали проживати постійно однією сім`єю. За ініціативою матері їх шлюб з ОСОБА_7 був розірваний на підставі рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18.07.2001 року. У вересні 2002 року вона, її мати і ОСОБА_6 оселилися у будинку АДРЕСА_3 . У цьому будинку на той час проживали мати ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , і його брат ОСОБА_12 , які надали згоду на їх вселення. Вона продовжувала навчання у школі №121 м. Харкова. Стверджує, що ОСОБА_6 , її біологічний батько, мав намір внести зміни у свідоцтво про її народження і зареєструвати шлюб з її матір`ю, але спочатку, зі слів її матері ОСОБА_1 , це було неможливо через те, що вони обоє перебували у зареєстрованих шлюбах, а потім через небажання травмувати її психіку як дитини. А вже потім ця проблема стала не нагальною, оскільки у 2008 році вона вийшла заміж і змінила прізвище на « ОСОБА_13 », народила дитину, розлучилася. А потім, коли батько захворів на онкологічне захворювання, взагалі було не до цього. Вважає, що ті підстави і обставини, на які вона посилається, вказують на повне визнання ОСОБА_6 його батьківства щодо неї. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_6 помер, і вона має намір на отримання своєї частки від спадку, яку вона фактично прийняла. Раніше вона не зверталася до суду з таким позовом, оскільки тільки здогадувалася про те, що вона дочка ОСОБА_6 , за життя якого таких розмов взагалі не було. Вказує інвентаризаційну вартість спірного домоволодіння 158228 грн. Діти ОСОБА_6 відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_5 , які постійно проживають у Ізраїлі і з якими вона не спілкується, не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Сама вона зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів споріднення. На підставі того, що факт її права на спадок оспорюється, тим самим вона викладає до суду нижченаведену вимогу, та просить суд визначити у своєму рішення спосіб захисту її права у відповідності до вимог п. 4 ч. 3 статті 174 ЦПК України, у якості способу захисту її прав та інтересів, передбаченого законом просить суд: шляхом ухвалення рішення встановити факт визнання батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно неї ОСОБА_2 , визнати її спадкоємцем першої черги законом, а також визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_14 повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві ОСОБА_1 , і просили про задоволення позовних вимог, визнали позовні вимоги ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_15 у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві ОСОБА_2 , і просили про задоволення позовних вимог. Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, але визнала і підтримала ті обставини, на які посилається ОСОБА_1 .

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позов не подавали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 і його представник адвокат Шевчик Л.А. заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вважають їх необґрунтованими, такими, що суперечать нормам діючого законодавства і законодавства, яке діяло на час обставин, на які посилаються позивачі. Вважають, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі. Заповіту на її ім`я спадкодавець ОСОБА_6 не залишив. Також вона не належить до кола осіб, визначених ст. ст. 1261-1265 ЦК України, які можуть бути спадкоємцями за законом. Посилаються на те, що ОСОБА_1 приховала від суду той факт, що у грудні 2014 року, тобто через два роки і 5-ть місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , вона зверталася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 та зміну черговості одержання права на спадкування (справа №644/12423/14-ц). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.07.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Суд встановив юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , знаходилася із ОСОБА_6 у цивільному шлюбі та постійно проживала з ним однією сім`єю з вересня 2002 року в будинку АДРЕСА_1 до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 р. заочне рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.07.2015 р. скасоване і ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено. Це рішення набрало законної сили 21.03.2017 року і є остаточним по даній справі. Вважають, що ОСОБА_1 не набула права на спадкування, оскільки суд відмовив їй у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю зі ОСОБА_6 з вересня 2002 року до часу смерті останнього та зміну черговості одержання права на спадщину. Не маючи права на отримання спадщини, ОСОБА_1 не має права на вимогу про усунення спадкоємця від права на спадкування, про визнання права власності в порядку спадкування та інші позови, предметом яких є спадщина, що залишилася після смерті ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_3 вважає, що обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 у її позовній заяві (в тому числі - уточненій), надумані нею і не відповідають дійсності. Даний позов про усунення його від права на спадкування та про визнання права власності в порядку спадкування ОСОБА_1 подала до суду з метою заволодіти як спадщиною житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Цей будинок побудував його дід ОСОБА_16 у період шлюбу з його бабою- ОСОБА_10 , і оформив його на своє ім`я. ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 . Після його смерті право власності на будинок було оформлено на його дружину ОСОБА_10 на Ѕ частку як на майно, набуте у період шлюбу, на ј частку як на спадщину, а також на одного з синів - ОСОБА_6 - на ј частку як на спадщину. Після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , ѕ частки будинку, які їй належали, прийняв у спадщину як спадкоємець першої черги його дядько ОСОБА_6 , оскільки був зареєстрований і постійно проживав зі спадкодавцем на день її смерті. Але правовстановлюючі документи на спадщину він не оформив і не отримав. ОСОБА_1 , посилаючись на те, що начебто з 2002 року вона жила зі ОСОБА_6 у цивільному шлюбі, приховує від суду і не повідомляє той факт, що у цей же час і на день смерті ОСОБА_6 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_7 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_17 . Шлюб ОСОБА_1 і ОСОБА_7 був зареєстрований 17.03.1978 р. і розірваний 31.03.2015 року (актовий запис про розірвання шлюбу №37 від 31.03.2015 р., зроблений у Орджонікідзевському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області), тобто після смерті спадкодавця ОСОБА_6 ОСОБА_6 з 08.01.1983 р. перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_18 . Від цього шлюбу у них народилися два сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . ОСОБА_6 із сім`єю проживав у будинку своїх батьків. Їх шлюб був розірваний на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.09.2000 р. Через деякий час після розлучення дружина ОСОБА_6 і його сини переїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, де мешкають по цей час. У будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 був зареєстрований у 1990 році, коли повернувся зі строкової служби в армії, і постійно проживав однією сім`єю зі своєю бабкою ОСОБА_10 і дядьком ОСОБА_6 у тому числі і на день його смерті. Іншого житла у нього не було і немає. Вважає, що ОСОБА_1 безпідставно просить усунути його від права на спадкування за законом після ОСОБА_6 , посилаючись на те, що нібито він свідомо ухилявся від надання йому матеріальної допомоги і моральної підтримки у той час, як він хворів і перебував в безпорадному стані. Дані твердження є неправдивими. ОСОБА_6 захворів у 2011р., йому був встановлений діагноз: злоякісна пухлина порожнини рота. Декілька місяців він міг сам себе обслуговувати, а у серпні 2011 року стан його здоров`я різко погіршився. Він неодноразово проходив курси променевого лікування і хіміотерапії в умовах стаціонару у КЗОЗ « Харківський обласний клінічний онкологічний центр» у періоди з 22.08 по 19.09.2011р., з 03.10 по 24.10.2011р., з 14.11 по 17.11.2011р., з 14.12 по 15.12.2011р., з 11.01 по 13.01.2012р., з 08.02 по 11.02.2012р., з 12.03 по 14.03.2012р., у КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня №25» з 14.05 по 23.05.2012 р., йому була встановлена перша група інвалідності. Він допомагав ОСОБА_6 , возив на своїй машині до лікарні і забирав його з лікарні, давав гроші на лікування, на продукти. Вдень, коли він був на роботі, за ним доглядав його брат ОСОБА_12 і мати відповідача - ОСОБА_19 їх рідна сестра, яка приходила готувати їжу. Вони постійно провідували ОСОБА_6 , коли він знаходився на стаціонарному лікуванні, приносили йому все необхідне, давали гроші на ліки. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 . Похованням займалися його родичі, брат ОСОБА_12 і сестра ОСОБА_19 . З Ізраїлю приїжджали його сини ОСОБА_5 і ОСОБА_5 . Оформленням документів займався ОСОБА_12 , як старший брат. Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина, а саме будинок, у якому він проживав. Спадкоємці першої черги повнолітні діти спадкодавця: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали і з батьком на день його смерті не проживали. Таким чином спадщину вони не прийняли. Інших спадкоємців першої черги немає. Спадкоємці другої черги брат спадкодавця ОСОБА_12 і його сестра) ОСОБА_19 мати відповідача також не прийняли спадщину, заяв до нотаріальної контори не подавали. ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вважає, що фактично він, ОСОБА_3 , єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, оскільки зареєстрований і постійно проживав із спадкодавцем на день його смерті. У зв`язку з цим 11.11.2014 року він подав до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його дядька ОСОБА_6 . Була заведена спадкова справа №977/2014. Раніше таку заяву він не подавав, оскільки вважав, що на спадщину можуть претендувати спадкоємці першої і другої черги. Після цього 28.11.2014 р. до нотаріальної контори подала заяву ОСОБА_1 , яка безпідставно почала претендувати на спадщину. У грудні 2014 року вона подала до суду позов до синів ОСОБА_6 - ОСОБА_5 і ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 та зміну черговості одержання права на спадкування. Він був залучений до участі у справі у якості третьої особи (справа №644/12423/14-ц). 27.10.2015 р., скористувавшись тим, що він знаходився на роботі, ОСОБА_1 самоправно замінила замки на дверях будинку і воріт і не впустила його до будинку, де він постійно проживав, де знаходилося його майно і особисті речі. Він викликав поліцію, неодноразово подавав їм заяви, але реальної допомоги йому не надали, усно порадили звернутися до суду. На даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі, у нього народилася дитина. Він вимушений з сім`єю жити у орендованих квартирах та витрачати на це значні кошти. Навіть після того, як суд відмовив ОСОБА_1 у встановленні факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, і вона не має ніякого права на спадщину, вона надуманими позовами штучно створює умови, щоб нотаріус не видала йому свідоцтво про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_6 , а також порушує його законне право на проживання у будинку за місцем його реєстрації і єдиного місця постійного проживання. Вказує, що ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2 у період з вересня 2016 року по 2018 рік неодноразово зверталися до Орджонікідзевського районного суду з різними надуманими і безпідставними позовами і заявами з метою заволодіти як спадщиною спірним житловим будинком. Так, 09.09.2016 р. ОСОБА_1 звернулася з заявою про встановлення факту припинення шлюбу з ОСОБА_7 , 21.12.2017 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності, 29.12.2017р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_5 про визнання спадкоємцем, про визнання права власності на житловий будинок, 19.02.2018р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_5 про визнання права власності. Ці заяви були залишені судом без розгляду, або вважалися неподаними і поверталися позивачам. Через ці позови нотаріус не видає йому свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується постановою нотаріуса по відмову у вчинення нотаріальних дій від 27.10.2017 р., відповіддю нотаріуса від 21.12.2017 р., відповіддю з управління юстиції від 26.01.2018 року. Позовні вимоги ОСОБА_2 відповідач вважає надуманими. Його дядько ОСОБА_6 ніколи не говорив і не визнавав ОСОБА_2 своєю дочкою. Якби це було правдою, то за життя йому нічого не заважало зареєструвати шлюб з ОСОБА_1 і оформити офіційне визнання свого батьківства щодо її дочки ОСОБА_2 , або залишити на них заповіт на своє майно, щоб забезпечити їх житлом. В дійсності її батьком є ОСОБА_7 , як записано у свідоцтві про народження, з яким її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1978 р. по 31.03.2015 року. Його батьківство ніколи і ніким не оспорювалося. Відповідач і його представник просять відмовити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у задоволенні їх позовних вимог.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 суд допитав свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які надали пояснення про наступне.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що восени 2014 року він був обраний головою вуличного комітету «Східний-2». Ніяких довідок, крім довідок про склад сім`ї вуличний комітет не видавав. В актах з місця проживання він, як голова вуличного комітету, тільки засвідчував підписи осіб, які складали і підписували ці акти. ОСОБА_1 він таких актів не видавав. Коли у 2015 році він був у ОСОБА_1 , там були ще якісь діти. Вона звернулася до нього за отриманням довідки. У будинок він не заходив. Хто саме проживав і проживає у цьому будинку, хто в ньому прописаний, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що ОСОБА_6 вона знала з 1970 року, з 1977 року вони дружили, були кумами. Вона одна з перших дізналася про ОСОБА_1 , але мовчала, щоб про це не стало відомо дружині ОСОБА_6 , з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі. Потім дружина ОСОБА_6 поїхала до Ізраїлю, а він привіз ОСОБА_1 і жив з нею. Там ще жили його мати і брат ОСОБА_12 . Після смерті матері ОСОБА_6 вона жодного разу у них в будинку не була, почала знову з ними спілкуватися, коли він захворів. Їй невідомо, хто робив ремонт у будинку і за чиї кошти. Коли ОСОБА_6 хворів, ОСОБА_26 була поруч з ним.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона знайома з ОСОБА_1 , її дочкою і ОСОБА_27 , якого вона бачила декілька разів. ОСОБА_1 її подруга, з якою вона товаришує майже 15 років. Вони працювали разом у магазині. ОСОБА_6 приходив до ОСОБА_1 з квітами, у них були романтичні стосунки. Вона була у неї в гостях ще до того, як ОСОБА_28 захворів, приблизно один раз на два місяці, потім була вже після його смерті. В будинку проживали ОСОБА_1 з донькою, ОСОБА_6 та его брат ОСОБА_12 . Коли вона там була, ОСОБА_3 вона не бачила. ОСОБА_1 вирощувала у дворі полуницю і малину, була хорошою господинею.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона особисто спілкувалася зі ОСОБА_6 , який раніше жив з дружиною і двома синами. Після розлучення з дружиною приблизно у 2002 році ОСОБА_6 привіз ОСОБА_1 з дочкою, яка у 2007 році вийшла заміж. У 2011 році ОСОБА_6 захворів, вона робила йому знеболюючі уколи. Після смерті ОСОБА_6 у будинок переїхав жити його брат ОСОБА_12 . Після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_1 жила з його братом ОСОБА_12 , який помер через три роки. Після його смерті ОСОБА_1 залишилася проживати у будинку з дочкою і онукою. ОСОБА_3 вона також знає як сина сестри ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що ОСОБА_1 і її дочку ОСОБА_2 вона знає приблизно з 2001-2002 року. Вони проживають у будинку, номера якого вона не пам`ятає, по Електровозному проїзду. Раніше там жила тітка ОСОБА_29 з синами ОСОБА_28 і ОСОБА_30 . Сама вона проживає поруч з 2000 року. Приблизно через рік з`явилася ОСОБА_9 з дочкою. З тих пір вони там проживають. ОСОБА_1 жила зі ОСОБА_6 як дружина. Чи є ОСОБА_2 їх спільною дочкою, вона не знає. У тітки ОСОБА_29 є ще дочка ОСОБА_31 , вона часто до неї приїжджала. ОСОБА_6 помер у 2005 чи 2006 році, точно вона не пам`ятає. ОСОБА_1 за ним доглядала. Після смерті ОСОБА_6 його брат ОСОБА_12 помер приблизно через чотири роки. ОСОБА_3 вона у будинку не бачила. З ОСОБА_1 у неї не близькі і не приятельські стосунки, а просто сусідські, зустрічалися на вулиці.

Свідок ОСОБА_32 пояснив, що з 1995 року він близько товаришував з братами ОСОБА_33 , і більше, з ОСОБА_30 . ОСОБА_3 він знає як їх рідного племінника. Коли вони з ОСОБА_30 сиділи випивали, приїхав ОСОБА_3 , який працював водієм. Випивати він відмовився, сказав, що він за кермом. ОСОБА_28 та ОСОБА_30 жили у будинку, а ОСОБА_1 з`явилася з початку 2000 року. ОСОБА_28 познайомив його з нею як з дружиною. З першою дружиною він розлучився приблизно у 1999 році. Вона поїхала в Ізраїль. Знає тільки одного його сина, як його звати, він не знає, чи був у нього другий син, він не знає. Мати ОСОБА_34 він живу не застав і її не бачив. Скільки часу хворів ОСОБА_28 , не знає. Вік дочки ОСОБА_1 він не знає, але, коли вони приїхали, то її за ручку водили до школи. Коли ОСОБА_6 хворів, йому допомагали ОСОБА_9 і її дочка. Якось ОСОБА_28 йому говорив, що це його дочка. Після смерті ОСОБА_6 у будинку жили ОСОБА_1 з дочкою і брат ОСОБА_12 . Більше він нікого не бачив. ОСОБА_12 помер років через два після смерті ОСОБА_6 . Свідок пояснив, що він все знає від ОСОБА_9 .

Також за клопотанням відповідача ОСОБА_3 суд допитав свідків ОСОБА_35 і ОСОБА_36 .

Свідок ОСОБА_35 пояснив, що у 1992 року він одружився на племінниці ОСОБА_6 і з цього часу дуже добре знає сім`ю ОСОБА_34 . Він з дружиною часто бував у будинку, де жила ОСОБА_10 з синами і онуком ОСОБА_3 , влітку - майже кожного вихідного дня. У її сина ОСОБА_28 була дружина ОСОБА_37 і два сини ОСОБА_38 і ОСОБА_39 , які також проживали у будинку до того часу, як на початку 2000- х років дружина з синами поїхала в Ізраїль після розірвання шлюбу. Через деякий час після цього у будинку почала проживати знайома ОСОБА_12 ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_9 , якій на той час вже було років 14-ть. Вони вселилися як квартиранти, удвох проживали у окремій кімнаті, у них був на кухні окремий холодильник, яким користувалися тільки вони, і мали свій окремий бюджет. ОСОБА_6 ніколи не говорив, що ОСОБА_2 його дочка, а ОСОБА_1 його дружина. ОСОБА_3 жив у окремій дальній кімнаті. Ремонт у будинку робили ОСОБА_6 і ОСОБА_3 за спільні кошти, замінили труби, батареї, купили новий котел. Він їм допомагав, поклав на кухні плитку. Коли ОСОБА_6 захворів, своїх коштів на лікування йому не вистачало, йому фінансово допомагали всі родичі, в тому числі і ОСОБА_3 , який ще возив його до лікарні на своїй машині. ОСОБА_3 працював водієм, його робота була пов`язана з поїздками і відрядженнями за межі Харкова. Коли ОСОБА_6 помер, його похованням займався його брат ОСОБА_12 , а також родичі, які надали фінансову допомогу. На день смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 постійно проживав у будинку до того часу, як восени 2015 року у його відсутність ОСОБА_1 замінила замки і не впустила його у будинок.

Свідок ОСОБА_36 пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 і часто 2-3 рази на місяць приїжджала до ОСОБА_34 у гості. Його мати ОСОБА_10 постійно здавала квартирантам кімнату у будинку. Після того, як ОСОБА_6 розлучився, у будинок як квартиранти вселилися ОСОБА_1 і її дочка. ОСОБА_6 ніколи не говорив, що ОСОБА_1 є його дружиною, і ніколи не визнавав її дочку своєю. Якби це було насправді, то він ніколи б цього не приховував, і всі родичі знали б про це. ОСОБА_6 часто брав у неї гроші в борг для свого бізнесу, потім повертав. Коли він захворів, у нього були свої кошти, які він відкладав на новий паркан, але їх не вистачало на лікування і йому допомагали всі родичі, також і племінник ОСОБА_3 , який прописаний і постійно проживав у будинку і на день смерті ОСОБА_6 .

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на день смерті був зареєстрований і проживав у будинку АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . (том. 1 а. с. 6, 138).

Із матеріалів спадкової справи №947/2014, відкритої 11 листопада 2014 року в Четвертій Харківській державній нотаріальній конторі щодо майна ОСОБА_6 , ( а. с. том. 3 а. с. 1-71) вбачається наступне. Діти спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_5 і ОСОБА_5 - спадкоємці першої черги і його рідний брат ОСОБА_12 і рідна сестра ОСОБА_19 спадкоємці другої черги з заявами про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, до нотаріальної контори не звертались, вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Спадкоємцем п`ятої черги за законом на майно ОСОБА_6 є його рідний племінник відповідач ОСОБА_3 , який спадщину прийняв згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

11 листопада 2014 року відповідач ОСОБА_3 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і надав всі необхідні документи для оформлення спадщини.

28 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву, в якій просила зупинити видачу свідоцтва про право на спадщину іншому спадкоємцеві у зв`язку з подачею до суду позовної заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем і зміну черговості спадкування.

03 грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5 і ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 у період з вересня 2002 р. до часу відкриття спадщина та зміну черговості одержання права на спадкування (справа №644/12423/14-ц). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.07.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Суд встановив юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , знаходилася із ОСОБА_6 у цивільному шлюбі та постійно проживала з ним однією сім`єю з вересня 2002 року в будинку АДРЕСА_1 до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 р. вказане рішення суду першої інстанції скасоване і ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , третьої особи ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено. Постановою Верховного Суду від 19.06.2019 р. рішення апеляційної інстанції залишено без змін.

21 грудня 2017 року до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, вказуючи на те, що спадкодавець ОСОБА_6 був її батьком. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 грудня 2017 року їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю родинних відносин зі спадкодавцем і неприйняттям спадщини у встановлений законом строк.

21 грудня 2017 року до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про зупинення видачі свідоцтва ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що вона буде звертатися до суду з позовом про накладання арешту на спадковий будинок у зв`язку з виникненням нових обставин. Нотаріусом було відкладене оформлення спадщини на майно ОСОБА_6 у зв`язку з наявністю у заінтересованої особи заперечень проти видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 .

Після цього, у 2018 році ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовними заявами, які розглядаються судом у даній справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання її спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , як особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом, як особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті його дядька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, не підлягають задоволенню через відсутність правових підстав.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На підставі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заповіту на ім`я ОСОБА_1 спадкодавець ОСОБА_6 не залишив. Також вона не належить до кола осіб, визначених ст. ст. 1261-1265 ЦК України, які можуть бути спадкоємцями за законом.

Судом встановлено, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 12.07.2012 р. позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_7 .

Цей факт не спростовується доказами, наданими ОСОБА_1 , у тому числі поясненнями її свідків, які були допитані під час судового розгляду.

Шлюб ОСОБА_40 і ОСОБА_7 був зареєстрований у 1978 році і розірваний на підставі рішення Кам`янського району Черкаської області від 18.07.2001 року. До березня 2015 року ніхто з подружжя не звертався в орган РАЦС за отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу.

31.03.2015 року, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , ОСОБА_1 вперше отримала у Орджонікідзевському районному у місті Харкові відділі ДРЦС ГТУЮ свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_1 на підставі актового запису №37 від 31.03.2015 року.

За положеннями ст. 44 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Разом з тим, ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі РАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Відповідно до пункту 5 глави 3 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні Державна реєстрація розірвання шлюбу провадиться за місцем проживання подружжя або одного з них.

Отримання ОСОБА_1 свідоцтва про розірвання шлюбу у Російській Федерації 14.10.2015 року не має правових наслідків у даній справі оскільки повністю не відповідає вимогам законодавства України. На день отримання цього свідоцтва шлюб подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_7 вже був припинений 31.03.2015 року відповідно до законодавства України.

Позивачка і її чоловік ОСОБА_7 є громадянами України, обидва постійно проживають на території України, їх шлюб розірваний на підставі рішення суду України за законами України. Дія ЗУ «Про міжнародне приватне право» у даному випадку не застосовується, оскільки жоден з них не є іноземним елементом.

Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою».

Суд враховує правові висновки Верховного Суду про те, що для застосування положень статті 1264 ЦК України, а саме встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 17.06.2020 р. у справі № 755/18012/16-ц, (провадження №61-40658ск18), від 18.07.2018 р. у справі № 522/1252/14-ц (провадження №61-11255св18), від 26.09.2018 р. у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 р. у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

Отже позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання її спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , як особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_41 був розірваний лише 31.03.2015 року, тобто після смерті спадкодавця.

У зв`язку з цим відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний житловий будинок, як за особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно роз`ясненням, викладеним у абзаці 4-ому пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Оскільки ОСОБА_1 , не має права на отримання спадщини, то вона не має права і на вимогу про усунення спадкоємця ОСОБА_3 від права на спадкування, про визнання права власності в порядку спадкування та інші позови, предметом яких є спадщина, що залишилася після смерті ОСОБА_6 .

Крім того відсутні підстави для усунення ОСОБА_3 від спадкування, оскільки в суді було встановлено, що він зареєстрований і проживав зі спадкодавцем на день його смерті за місцем їх реєстрації у спадковому будинку. Цей факт був встановлений ще постановою Верховного Суду від 19.06.2019 р. по справі №644/12423/14-ц. Допитані у суді свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_36 надали пояснення про те, що ОСОБА_3 під час хвороби спадкодавця підтримував його і матеріально, і фізичною допомогою, возив його до лікарні на своїй машині.

За таких обставин, враховуючи подані сторонами докази у їх сукупності, надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її спадкоємцем після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_6 , як особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом, як особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті його дядька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, необхідно відмовити.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту визнання щодо неї батьківства ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання її спадкоємцем першої черги як його доньку, та визнання за нею право власності на спірний житловий будинок не підлягають задоволенню із наступного.

Позовні вимоги ОСОБА_2 не відповідають вимогам законодавства, яке діяло на час її народження, а також нормам діючого законодавства.

Так встановлено, позивач ОСОБА_42 народилася ІНФОРМАЦІЯ_14 . Можливість встановлення факту визнання батьківства на той час була передбачена статтею 3 Закону про затвердження Основ законодавства СОЮЗУ РСР і союзних республік про шлюб і сім`ю.

Ці факти встановлюються лише відносно дітей, які народилися до ІНФОРМАЦІЯ_15 у випадку смерті особи, на утриманні якого перебувала дитина, і яка визнавала себе її батьком. Вказаний факт суд може встановити тоді, коли дитина знаходилася на утриманні особи на момент смерті цієї особи, а також і раніше, якщо ця особа визнавала себе батьком дитини.

На підставі статті 53 КпШС УССР, на яку, як на правову підставу, посилається позивачка ОСОБА_2 , суд може встановити факт батьківства відносно дітей, які народилися після ІНФОРМАЦІЯ_15 у випадку смерті громадянина, батьківство якого встановлюється.

Згідно вимогам законодавства, яке діяло на час народження ОСОБА_42 , встановлення факту визнання батьківства так і встановлення факту батьківства, можливо лише відносно дітей в свідоцтві про народження яких батьком або ніхто не вказаний, або запис про батька проведений у відповідності до статті 55 КпШС УРСР, частиною другою якої передбачено, що запис про батька дитини в Книзі записів народження провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записують за її вказівкою.

Роз`яснення з цього питання були викладені у пункті 2 Постанови Пленуму ВС СРСР від 25.03.1982 р.: «2. Заява про встановлення батьківства може бути прийнято до провадження суду після реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану та подання свідоцтва про народження із записом про батька, виробленої відповідно до частини 3 ст. 17 Основ законодавства про шлюб та сім`ю, тобто коли запис про батька дитини зроблена на прізвище матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою. 3. Запис про батька дитини, вироблена органами ЗАГСу, є доказом походження дитини від зазначеного в ній особи. У зв`язку з цим суди не повинні приймати до свого провадження, заяви про встановлення батьківства, якщо в запису про народження дитини батьком вказано певну особу».

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_42 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у той період, коли її мати ОСОБА_40 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Запис про її батька ОСОБА_7 у свідоцтві про народження зроблено відповідно до статті 54 КпШС, якою було передбачено, що батька і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записують батьками дитини в Книзі записів народження за заявою будь-кого з них.

Таким чином запис ОСОБА_7 батьком позивачки ОСОБА_2 ( до шлюбу - ОСОБА_43 ) у свідоцтві про її народження є доказом про її походження саме від чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_7 і виключає можливість встановлення щодо неї як факту визнання батьківства так і факту батьківства ОСОБА_6 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання її спадкоємцем першої черги як доньки спадкодавця, та визнання за нею права власності на спірний житловий будинок є похідними від позовної вимоги про встановлення факту визнання батьківства. Тому ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не підлягає задоволенню її вимога про встановлення факту визнання батьківства.

Отже, з підстав викладених вище, судом не приймаються надані позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якості доказів на підтвердження своїх доводів, письмові документи, фотографії та відеозапис з весілля ОСОБА_2 , тому суд і не надає їм оцінки, як і не надає оцінки показанням свідків, допитаним під час судового розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно неї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , необхідно відмовити.

Із вище вказаних підстав також суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання її спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 , як його доньки та визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, частини 5 ст. 1224, ст. 1264 ЦК України, ст. ст. 76, 81, 264-268, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 04.12.2020 року.

Суддя: О.В. Глібко