КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 372/1997/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12115/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Кравченко М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

24 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Прийми Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

В С ТА Н О В И В :

У липні 2020 року до суду звернулась Прийма М.О. в інтересах ОСОБА_2 із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись в обґрунтування заяви, на те, що 14 липня 2020 року Обухівським районним судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06.2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Заявник зазначив, що діти проживають з ним та перебувають на його повному утриманні, в зв`язку з чим 16.07.2020 року ним подано до суду письмові заперечення проти видачі судового наказу.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року в задоволені заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 25 серпня 2020 року Прийма М.О. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 10 серпня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про визнання виконавчого документа - судового наказу Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2020 року таким, що не підлягає виконанню, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначила, що з 23 квітня 2020 року діти знаходяться на повному утриманні батька, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 15.07.2020 року №40 та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

ОСОБА_2 турбується про здоров`я своїх дітей, відповідач займається розвитком дітей за віком та належно виконує обов`язок по утриманню дітей, натомість позивачем не надано достатніх доказів щодо виконання обов`язку з утримання дітей.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 14.07.2020 року Обухівським районним судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дітей, доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06.2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

28.07.2020 року представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Прийма М.О. звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником порушений порядок, визначений ч.ч. 7,8 ст. 170 ЦПК України щодо перегляду судового наказу.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу суд в першу чергу виходить з інтересів дитини.

Право обирати вид аліментів надано стягувачу.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження визначено Розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 4 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 1 ст. 170 ЦПК України).

Частиною 7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Таким чином, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що судовий наказ у даній справі про стягнення аліментів видано 14 липня 2020 року в порядку розгляду заяви ОСОБА_3 , передбаченого розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження» та є таким, що набрав законної сили.

В матеріалах справі відсутні докази про звернення ОСОБА_2 із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 170 ЦПК України або звернення боржника до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 170 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодиться з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ОСОБА_2 виконує обов`язок по утриманню дітей, що дочки проживають періодично то з ним, то з ОСОБА_3 , оскільки ці доводи не є підставою визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, є такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм діючого законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прийми Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 25 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді