КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року

м. Київ

справа № 755/14109/19

провадження № 22-ц/824/2846/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Київ від 12 вересня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 16 квітня 2014 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н , згідно якого остання отримала кредит у розмірі 2500 грн у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Вказував, що позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами, проте, відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості.

У зв`язку із зазначеним станом на 28 липня 2019 року утворилась заборгованість у загальній сумі 17 330,99 грн.

Тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути із відповідачки суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 16 квітня 2014 року.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Київ від 12 вересня 2019 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позовну заяву підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підпис та звернення із позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення, та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Указує, що не погоджується із висновком суду першої інстанції оскільки посилання останнього щодо необхідності надання відповідних документів - доказів, що представник представляє інтереси АТ КБ «Приватбанк» саме як адвокат, керівник юридичної особи або член виконавчого органу - не відповідають обставинам справи та вимогам Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки, виходячи з ціни позову справа є малозначною та повернення позовної заяви у зв`язку з тим, що особа, яка її підписала не є адвокатом, суперечить положенням частини 4 статті 131-2 Конституції України.

Відповідач не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини 1 статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позовну заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи щодо наявності повноважень на підпис позовної заяви та звернення із позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача.

Колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини 7 статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За змістом частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно із частиною 3 статті 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частиною 3 статті 58 ЦПК України визначено, що юридична особа бере участь у справі через свого представника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Вимогами статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Оскільки позовна заява подана з ціною позову 17 330,99 грн, дана справа відноситься до малозначних, відтак представником у таких справах можуть бути і особи за довіреністю, які не є адвокатами.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду про те, що питання, чи є справа малозначною чи ні, може вирішуватися лише після відкриття провадження, а тому позовна заява має бути підписана керівником або членом виконавчого органу, уповноваженим діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення або представником за довіреністю, який є адвокатом.

У разі малозначності спору справа розглядається у спрощеному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, (частина 5 статті 279 ЦПК України). Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина 1 статті 277 ЦПК України). Оскільки справа у порядку спрощеного провадження може розглядатися без сторін, то суд помилково виходив з того, що таке представництво здійснюється лише під час розгляду спору у малозначних справах, та участь представника за довіреністю, який не є адвокатом, можлива лише після відкриття провадження.

Колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду стосовно того, що до матеріалів позовної заяви не долучено належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність ОСОБА_2 , як представника АТ КБ «Приватбанк», в розумінні положень статті 58 та статті 60 ЦПК України є помилковими. Дослідивши матеріали справи та додатки до неї, апеляційним судом було встановлено, що матеріали позовної заяви містять копію довіреності №2166-К-Н-О від 02 травня 2019 року, згідно з якою ОСОБА_2 є юрисконсультом департаменту з супроводу судового та виконавчого провадження АТ КБ «Приватбанк». Указана довіреність є дійсною до 31 грудня 2021 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що довіреність на представництво інтересів Банку надавалася Головою Правління банку Петром Крумханзлом та скріплена печаткою юридичної особи, тобто печаткою АТ КБ «Приватбанк».

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, апеляційний суд враховує, що за правилами пункту першого частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» визначено ціну позову пред`явленого до ОСОБА_1 в розмірі 17 330, 99 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому представництво Банку у суді першої інстанції ОСОБА_2 на підставі довіреності не суперечить вимогам цивільного процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково повернув позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», вважаючи, що із 1 січня 2019 року представництво особи (юридичної або фізичної) в суді першої інстанції в усіх справах здійснює виключно адвокат.

Як встановлено статтею 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За викладених обставин ухвала судді Дніпровського районного суду міста Київ від 12 вересня 2019 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа за правилами статті 379 ЦПК України, направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Київ від 12 вересня 2019 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба