Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/689/20
Провадження № 2/674/340/20
УХВАЛА

03 грудня 2020 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шклярук В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу (ціна позову 1920 доларів США),-

в с т а н о в и в :

02.12.2020 у провадження судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шклярука В.М. надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Також в матеріалах справи наявна заява представника позивача ОСОБА_1 , у якій просив вжити заходи забезпечення позову по вказаній цивільній справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_3 не виконав свої зобов`язання щодо повернення боргу у встановлений строк, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 1920 доларів США. За наявною у заявника інформацією відповідачу на праві власності належить 4/6 частини вказаної квартири, в зв`язку з чим просить накласти на квартиру арешт та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, кат і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року за N 9 в п. 1. роз`яснив, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року N 9).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу в розмірі 1920 доларів США., однак заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження співмірності заявлених заходів забезпечення позову, зокрема інформації щодо вартості вказаного майна, що унеможливлює судом пересвідчитись щодо співмірності заявленого забезпечення позову та суми майбутньої вимоги.

У якості доказів представником позивача надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №211791681 від 09.06.2020, з якої вбачається, що згідно здійсненого пошуку за частковим співпадінням ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві спільної сумісної власності належить 4/6 частин квартири АДРЕСА_1 , однак будь-яких документів, що це саме відповідачу, а не іншому ОСОБА_3 належить ця частка квартири не додано.

Інших доказів на підтвердження заявлених вимог заявником також надано не було.

За відсутності достатнього обґрунтування доводів щодо забезпечення позову суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому вважає за доцільне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу (ціна позову 1920 доларів США) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецького районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя В.М. Шклярук