провадження № 2/598/320/2020
РІШЕННЯ

іменем України

"04" грудня 2020 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду Левків А.І.

при секретарі Довбуш М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Збаража справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію, спростування і заборону розповсюдження недостовірної інформації,-

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію, спростування і заборону розповсюдження недостовірної інформації.

Зокрема, позивач просить:

1) визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації інформацію: «І на всяк випадок якщо зі мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність»;

2) зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом опублікування на особистій сторінці ОСОБА_2 в соціальній мережі «Facebook» на його персональній сторінці (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на якій він зазначений як ОСОБА_5 » наступного тексту спростування: « І на всяк випадок якщо зі мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність…» на моїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» були опубліковані недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме «І на всяк випадок якщо зі мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність…». Ця інформація є надуманою та бездоказовою. Прошу щире вибачення у ОСОБА_1 та інших осіб, яких міг образити зазначений допис».

3) стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 50000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди, шляхом перерахування їх на рахунок дитячого будинку «Малятко» в м.Тернопіль.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 46 хвилин ОСОБА_2 в соціальній мережі «Facebook» на його персональній сторінці (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на якій він зазначений як « ОСОБА_5 » поширив інформацію, а саме «Сьогодні був дуже активно-насичений день…) Багато емоцій, які Ви бачили у прямому ефірі, але все закінчилось добре… Дякуємо усім, хто за нас переживав, та підтримував сьогодні… Багато погроз у мій адрес, яких я абсолютно не боюсь, а навпаки...) … Я стрілець, тому люблю приймати визови. І на всяк випадок, якщо і мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність… А ОСОБА_6 вже помаленько розпочинає переодягатись у новорічний одяг. Тому, не забуваємо голосувати за нас у Народному Бренді…». Частина з даної поширеної інформації є негативною та недостовірною, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а саме: «І на всяк випадок, якщо і мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність…». Дана інформація є надуманою та бездоказовою. З неї вбачається негативний контекст, що через позивача з відповідачем може щось статись. Спричинення моральної шкоди полягає в тому, що позивач є власником та співвласником кількох юридичних осіб, спілкується з бізнес партнерами та іншими споживачами послуг та змушений їм пояснювати, що поширена вказана інформація не відповідає дійсності, що негативно впливає на його ділову репутацію, а також має негативні наслідки для його психологічного здоров`я. Враховуючи наведене позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від його представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від його представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, оскільки відповідач не причетний до будь-яких дій, які б порочили честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно скріншоту сторінки в соціальній мережі «Facebook» ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 46 хвилин ОСОБА_2 на його персональній сторінці (адреса:www.facebook.com/mikolaonischuk.onischuk), на якій він зазначений як « ОСОБА_5 » поширив інформацію, а саме «Сьогодні був дуже активно-насичений день…) Багато емоцій, які Ви бачили у прямому ефірі, але все закінчилось добре… Дякуємо усім, хто за нас переживав, та підтримував сьогодні… Багато погроз у мій адрес, яких я абсолютно не боюсь, а навпаки...) … Я стрілець, тому люблю приймати визови. І на всяк випадок, якщо і мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність… А ОСОБА_6 вже помаленько розпочинає переодягатись у новорічний одяг. Тому, не забуваємо голосувати за нас у Народному Бренді…» (а.с.5-6).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Даючи аналіз цим нормам ЦПК України слідує, що на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, а тому суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Отже, з наведеного вбачається, що при розгляді справ про захист гідності та честі, ділової репутації фізичної особи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність наступних юридично важливих обставин: поширення інформації, наявність особи стосовно якої поширена інформація, недостовірність поширеної інформації, порушення особистих немайнових прав особи.

У пунктах 1, 19 вказаної Постанови судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, суд вважає, що поширена у соціальній мережі «Facebook» відповідачем інформація «І на всяк випадок якщо зі мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність» є негативного характеру та такою, що порушує честь, гідність та недоторканість ділової репутації позивача, яка підлягає захисту, шляхом її спростування у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме: визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації інформацію: «І на всяк випадок якщо зі мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність» та зобов`язати ОСОБА_2 спростувати вказану поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію.

Щодо позовних вимог позивача, а саме опублікування на сторінці відповідача в соціальній мережі «Facebook» «Прошу щире вибачення у ОСОБА_1 та інших осіб, яких міг образити зазначений допис» то суд вважає, що позовні вимоги щодо «інших осіб» не підлягають до задоволення, оскільки інші особи з відповідними позовними вимогами до суду не звертались і позивачем не зазначено яких саме «інших осіб» міг образити допис відповідача та яким чином.

Також суд вважає, що позивачем не доведено, що поширенням вказаної негативної інформації йому було спричинено моральну шкоду, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Крім того, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача 1536,80 грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації інформацію: «І на всяк випадок якщо зі мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність».

Зобов`язати ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом опублікування на особистій сторінці ОСОБА_2 в соціальній мережі «Facebook» на його персональній сторінці (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на якій він зазначений як ОСОБА_5 » наступного тексту спростування: «На моїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» були опубліковані недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме «І на всяк випадок якщо зі мною не дай ОСОБА_3 щось станеться, то саме ОСОБА_4 має понести відповідальність…». Ця інформація є надуманою та бездоказовою. Прошу щире вибачення у ОСОБА_1 , якого міг образити зазначений допис».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1536,80 грн. (одну тисячу п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 04 грудня 2020 року.

СУДДЯ А.І.Левків