Справа № 541/2518/19
Номер провадження 2/541/212/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 січня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Пащенка Є.М.

представника позивача, адвоката Сидоренко Ю.В. та відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,

про визнання батьківства,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Миргородський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

в с т а н о в и в:

01 листопада 2019 року в інтересах ОСОБА_2 до суду з відповідною позовною заявою звернувся адвокат Сидоренко Ю.В. На підтвердження позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_2 являється громадянином Німеччини та постійно проживає у м. Дюссельдорф. У 1995 році близько місяця гостював у знайомого в с. Великі Сорочинці Миргородського району, де познайомився ОСОБА_4 , з якою зблизився та мав інтимні стосунки. Після повернення до Німеччини позивач із ОСОБА_4 більше не зустрічався. У 2018 році від своєї знайомої позивач дізнався що у м. Миргород був помічений молодий чоловік дуже схожий на нього. Позивач за допомогою своїх знайомих в Україні розшукав даного чоловіка. Ним виявився ОСОБА_1 . На запрошення позивача ОСОБА_1 прибув до Німеччини, де разом з позивачем зробив тест ДНК, результати якого підтвердили їх спорідненість. Зважаючи, що ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , тому даний позов звернуто лише до ОСОБА_1 . Прохав визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання.

У встановлений судом строк, відповідач правом подання відзиву не скористався.

У підготовче засідання позивач не з`явився, його представник, адвокат Сидоренко Ю.В. в позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити з підстав вказаних у відзиві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання, в якому прохав розгляд справи провести у його відсутність, заперечень щодо позову на надав (а.с.38).

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , матір`ю якого зазначена ОСОБА_4 . Відомості про батька ОСОБА_1 в актовому записі про народження зазначені за вказівкою матері (а.с.5-6).

23 грудня 2010 року відповідачем було здійснено зміну прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », про що видано свідоцтво про зміну імені (а.с.6).

Рішенням Миргородського районного суду Полтавської області від 22 березня 2013 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_1 (а.с.7-8).

За результатами експертного дослідження, проведеного Університетською клінікою Дюссельдорфа, було встановлено вірогідність батьківства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 на рівні 99,999 998% (а.с.9-22).

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками касаційного перегляду судових рішень в у цивільній справі № 607/10982/16-ц.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 народився до 01 січня 2004 року , тому при вирішенні питання про визнання батьківства необхідно керуватися нормами КпШС України.

Так, частинами другою та третьою статті 53 КпШС України встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами визнання батьківства можуть буті: листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Проте частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.

Оцінивши докази по справі окремо та в сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, яке не суперечить закону та не порушує права третіх осіб, суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13; 62; 81; 141;200; 206; 258; 264; 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_2 повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Німеччини, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження ОСОБА_1 ), зроблений 13 березня 1996 року за № 5 в книзі записів актів громадського стану про народження Великосорочинською сільською радою Миргородського району Полтавської області).

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2020 року.

Суддя О.А. Городівський