печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4086/20-ц
24 листопада 2020 року Печерський районний суд м.Києва
в складі головуючого судді Остапчук Т.В.
при секретарі Самолюк Ю.Ю.
за участю представника позивача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві про стягнення коштів,-
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь позивача 200000грн. В обгрунтування позову посилається , що 27.05.2016р. з ОСОБА_2 у Центрі МВС 8044 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу , даний договір було посвідчено адміністратором територіального сервісного центру ОСОБА_3 . Позивач був упевнений що всі дії під час купівлі-продажц автомобіля відбулись у відповідності до Постанови КМУ №1388 від 7.09.1998р. Проте Постановою Киїського апеляційного суду від 21.05.2019р. позов ПАТ «Альфа-Банк» про звернення стягнення на спірний автомобіль задоволено .При придбанні автомобіля позивач не знав і не міг знати, що ТЗ знаходиться в реєстрі обтяжень рухомого майна, оскільки уповноваженим представником сервісного центру ніби-то підтверджено відсутність такого обтяження на ТЗ. Такі дії службової особи призвели до втрати коштів позивачем і звернення стягнення на придбане рухоме майно вартість 200 000грн. Вважає що став жертвою неправомірних дій службової особи сервісного центру, тому Дердава Україна має відшкодувати збитки в розмірі 200 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні просив задовільнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в ньому.
Представник відповідача Державної казначейської служби України відзив не надав, в судове засідання не зявився, про що повідомлявся належним чином, неявки суду не відомі.
Представник 3-ї особи надав пояснення, просив розглядати в відсутність.
За згодою позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29.01.2020р. відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального провадження.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого.
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
27 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Центрі МВС 8044 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Peugeot Partner, НОМЕР_1 №51/11/8044-2016. даний договір було посвідчено адміністратором територіального сервісного центру ОСОБА_3
27 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Центру 8044 із заявою №92455191 про проведення операції «Реєстрація ТЗ за договором купівлі-продажу» і надання платних послуг згідно Постанови КМУ від 04 червня 2007 року №795 та Наказу МВС України від 10 лютого 2012 року №103 щодо ТЗ автомобіля марки Peugeot Partner, номер кузова НОМЕР_1 .
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 27 травня 2016 року автомобіль марки Peugeot, модель - Partner, тип - легковий універсал - В, 2012 року випуску, кольору - зелений, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_1 ( а.с.25).
Постановою Киїського апеляційного суду від 21.05.2019р. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави та в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр МВС України у місті Києві про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на транспортний засіб - скасувано та ухвалено у цій частині нове судове рішення.
Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 6435,95 гривень.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр МВС України у місті Києві про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на транспортний засіб - відмовлено.
Позивач посилається що з вини Регіонального сервісного центру МВС України у місті Києві йому спричинена матеріальна шкода в розмірі вартості автомобіля 200 000грн. , оскільки уповноваженим представником ніби-то було підтверджено відсутність обтяження на ТЗ.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статей 1166 ЦК України , відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) вказано, що «з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності в цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган».
У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України)».
Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач своє право на відшкодування шкоди, а саме позбавлення його автомобіля , обґрунтовував незаконністю дій Центрі МВС 8044.
Зважаючи на викладене та в зв`язку з тим, що позов подано до неналежного відповідача, відсутні клопотання позивача щодо залучення у справі належного відповідача чи заміни неналежного відповідача на належного, того, що суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови в задоволенні позову.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.
Відповідно до ст..141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 218, 223, 224-226, 280 ЦПК України, суд, -
Відмовити в позові ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві про стягнення коштів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного тексту рішення 7.12.2020р.
Суддя Остапчук Т.В.