Справа № 314/4539/19
Провадження № 2/314/278/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року м.Вільнянськ

справа № 314/4539/19;

провадження № 2/314/278/2020;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Вільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (, адреса: вул. Зачиняєва, 22, м. Вільнянськ, Запорізька область) третя особа ОСОБА_2 про анулювання актового запису цивільного стану , визнання недійсним та скасування свідоцтва про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 у жовтні 2019 року звернулася до суду з позовом до Вільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_2 про анулювання актового запису цивільного стану, визнання недійсним та скасування свідоцтва про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначила, що у цивільній справі №2-1504/1997 року винесено ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.1997 (набрала законної сили 30.12.1997 року) про залишення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу без розгляду , інших позовів згідно обліково-статистичних карток не було , тоді як у квітні 2019 року після смерті чоловіка позивачка дізналася про існування актового запису про розірвання шлюбу укладеного між нею та ОСОБА_3 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя , у зв`язку з чим на підставі ст.ст. 38,39,44 КпШС, ст.ст. 105,110,115,118 СК, ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» просила анулювати відповідний актовий запис цивільного стану про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії НОМЕР_2 від 07.08.1997 про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації цивільного стану Вільнянського району Запорізької області.

Представник третьої особи зазначала про безпідставність позовних вимог, зокрема третя особа, ОСОБА_2 є сином позивачки, а його батьком є померлий ОСОБА_3 , наявність дійсного судового спору не дозволяє останньому оформити спадщину після смерті батька, його матір, позивачка по справі знала про розірвання шлюбу з 1997 року, крім того в подальшому 01.10.1997 року ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_4 , до моменту смерті батька з 1997 року позивачка стосунків не підтримувала , не цікавилася навіть місцем проживання останнього, остання дружина ОСОБА_3 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому ОСОБА_3 за життя успадкував від своєї останньої дружини земельну частку (пай) , в подальшому отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, крім того від самого батька залишилося домоволодіння АДРЕСА_2 та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку на якій він розташований , все це свідчить про наявність спору щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_3 .

Вислухавши учасників, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, позивач, ОСОБА_1 1949 року народження, перебувала з 17.11.1967 року у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 1937 року народження, про що свідчить свідоцтво про одруження серія НОМЕР_3 від 17.11.1967 (актовий запис №13), видане Микольською сільською радою Оріхівського району Запорізької області.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 07.08.1997 , виданого відділом реєстрації цивільного стану Вільнянського району Запорізької області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (актовий запис № 137).

Відповідно до листа № 2393/17.12-04-32 від 26.11.2019 року Вільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області07.08.1997 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано розірвання шлюбу громадян ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підставою розірвання шлюбу є рішення суду Комунарського району м. Запоріжжя від 02.06.1997 року, відомостей про громадянку ОСОБА_1 не доповнено. Також 01.10.1997 року за актовим записом про шлюб № 8 від 01.10.1997 року виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 23.04.2004 року за актовим записом № 24 виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області зареєстровано смерть ОСОБА_5 .

Вищезазначені дії щодо здійснення актових записів органами державної влади неправомірними не визнавалися, вироки із встановленням вини чи інші документи з нереабілітуючих підстав з вищезазначеного приводу не приймалося.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 08 квітня 2019 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті село Значкове, Вільнянський район, Запорізька область.

Відповідно до інформації наданій у листі від 26.07.2019 року № 1379/02-14/209-2019 Вільнянської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькі області 06 квітня 2019 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , який проживав за адресою : АДРЕСА_2 .

Згідно копії паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_3 , останній прописаний за адресою: АДРЕСА_2 з 01 серпня 1983 року, при цьому у паспорті міститься штамп про сімейний стан ОСОБА_3 , згідно якого зареєстрований шлюб останнього з ОСОБА_6 1951 року народження з ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд вважає необхідним зазначити, що згідно відповіді № 2033/17.12-04-32 від 27.09.2019 року , наданої відділом реєстрації цивільного стану Вільнянського району Запорізької області підставою спірного актового запису № 137 про розірвання шлюбу було рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.1997 року. Таким чином, положення Сімейного кодексу України не можуть бути застосовані щодо виниклих правовідносин з приводу розірвання шлюбу. Згідно з п.2 Указу президії Верховної ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР» від 29.12.1969 р., Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР застосовується до шлюбно - сімейних правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 01 січня 1970 р. Таким чином, правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР від 20.06.1969 р.

За нормами ст. 44 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на момент ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно п. 75 Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні» затвердженою наказом Мінюсту УРСР N 22/5, 29 грудня 1984 р. реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за заявою подружжя або одного з них по пред`явленні копії рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. У відповідності до п. 76 Інструкції шлюб припиняється з часу реєстрації розлучення в книзі записів актів про розірвання шлюбу, тобто датою припинення шлюбу є не дата постановлення рішення суду про розірвання шлюбу, а дата реєстрації розлучення в органі реєстрації актів громадянського стану хоча б одним з подружжя.

Суд вважає, що позивачем не наведено переконливих та належних доказів на підтвердження того факту, що оскаржуваний нею актовий запис про розірвання шлюбу складено із порушенням вимог закону, що діяв на час складання актового запису та те, що відповідач порушив права, свободи чи інтереси позивача .

Суд, також звертає увагу на те , що за словами самої позивачки остання дізналася про розірвання шлюбу після більше ніж двадцяти років з моменту такого розірвання у 1997 році тільки після смерті ОСОБА_3 , тобто після відкриття спадщини, крім того суд звертає увагу як на проживання померлого ОСОБА_3 за різними (із позивачем) адресами, так і на наявність у нього іншої дружини з державною реєстрацією шлюбу саме з 01.10.1997 року. Крім того, суд встановив , що фактично існує спір з приводу оформлення спадкових прав після смерті не тільки ОСОБА_3 але й після смерті ОСОБА_6 , оскільки у випадку задоволення дійсних позовних вимог може бути змінено коло спадкоємців, частки у спадщині можуть будуть перерозподілені, що безумовно впливатиме на права спадкоємців, тоді як позивач вказуючи про необхідність по суті скасування факту розірвання шлюбу взагалі не вказує які саме права позивачки порушені відповідачем і чим анулювання актового запису та скасування свідоцтва їх відновить, не оскаржує реалізацію спадкових прав інших осіб, в той же час не спростовуючи припинення шлюбних відносин ОСОБА_3 з позивачем з 1997 року. Таке на думку суду свідчить про намагання позивача вплинути на спадкові спірні правовідносини не шляхом їх вирішення у належній процедурі, а шляхом використання дійсної судової справи , в якій в предметі та підставі позову відсутнє майново-спадкове підґрунтя.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Таким чином, суд повинен з`ясувати, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити

Само по собі залишення 18.12.1997 року без розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 у справі №2-1504/97 про розірвання шлюбу та відсутність відомостей за обліковими статкартками суду про інші позови про розірвання шлюбу у певний період з цими сторонами , враховуючи закінчення термінів зберігання цивільних справ відповідної категорії та строк, який минув після розірвання шлюбу за встановленими вищезазначеними обставинами справи з урахуванням доказів, які надані сторонами, не може бути підставою для задоволення позовних вимог у співвідношенні із вказаними підставами дійсного позову, у зв`язку з чим у такому позові слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 263-265 ЦПК України , суд, -

вирішив:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Вільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_2 про анулювання актового запису цивільного стану, визнання недійсним та скасування свідоцтва про розірвання шлюбу - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

08.12.2020