РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/8764/18

Провадження № 2/638/191/20

18.11.2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

20.06.2018 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням від 13.12.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р НОМЕР_2 , , заборгованість 19835,78 доларів США, що еквівалентно 551596,05 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору у сумі 7760,83 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.08.2019 року, Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 року по справі №638/8764/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.06.2020 року, залучено до участі в цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.03.2006 року між АКБСР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №833/33-27/33/6-043, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 42480,00 доларів США.

Пунктом 1.1 Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.

Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором.

На виконання умов Договору Відповідачам була направлена Вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. В заяві від 25.06.2019 року вказав, про пропуск строку позовної давності.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.06.2020 року, витребувано від АТ «Альфа-Банк» оригінал первинного бухгалтерського документу (платіжне доручення, квитанцію) про сплату 1,16 доларів США від 07.08.2017 року. У разі ненадання оригіналу первинного бухгалтерського документу (платіжне доручення, квитанцію) про сплату 1,16 доларів США від 07.08.2017 року, зобов`язано АТ «Альфа-Банк» надати письмові пояснення щодо платежу 1,16 доларів США від 07.08.2017 року.

Однак, позивачем не зважаючи на витребування доказів судом, та незважаючи на те, що суд зобов`язав АТ «Альфа-Банк» надати письмові пояснення у разі відсутності оригіналу первинного бухгалтерського документу, не надано ані письмових пояснень, ані платіжного документу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до якого кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

15.03.2006 року між АКБСР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №833/33-27/33/6-043, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 42480,00 доларів США.

Вказані кошти надані відповідачу строком до 10.03.2012 року.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 07.08.2017 року здійснив платіж у розмірі 1,16 доларів США. Тому позивач вважає, що строк позовної даності переривався.

Відповідач зазначив, що 07.08.2017 року платіж не здійснював, тому клопотав суд витребувати у позивача оригінал первинного бухгалтерського документу (платіжне доручення, квитанцію) про сплату 1,16 доларів США від 07.08.2017 року, та у разі ненадання оригіналу первинного бухгалтерського документу (платіжне доручення, квитанцію) про сплату 1,16 доларів США від 07.08.2017 року, зобов`язано АТ «Альфа-Банк» надати письмові пояснення щодо платежу 1,16 доларів США від 07.08.2017 року.

Позивачем не надано до суду ані оригінал платіжного дорученя, ані письмових пояснень, тому суд вважає не доведеним факт здійснення ОСОБА_1 платежу 07.08.2017 року, з огляду на те, що це також могло бути безспірним списанням грошових коштів самим банкомю

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1056-1Цивільного кодексу України передбачено,що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачами по справі заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність щодо пені тривалістю один рік.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Договір кредиту №833/33-27/33/6-043 укладено 15.03.2006 року, останній платіжОСОБА_1 здійснено 22.02.2011 року на суму 63,04 доларів США по основній заборгованості за креитом та 236,96 доларів США за відсотками.

Тобто строк позовної давності необхідно обраховувати з моменту останнього платежу.

Суд критично відноситься до твердження позивача, з приводу платежу в розмірі 1,16 доларів США 07.08.2017 року, з огляду на те, що жодного належного та допустимого доказу з приводу того, що цей платіж здійснено саме ОСОБА_1 суду не надано, тобто Банк фактично міг самостійно списати кошти з одного рахунку на інший.

Підстави переривання строку позовної давності встановлені ст.264 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Однак ОСОБА_1 07.08.2017 року такі дії не вчинялися.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, адже позивач прострочив строк позовної давності та не надав доказів, які встановлюють, що платіж від 07.08.2017 року на суму 1,16 доларів США здійснив ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263, 265,280,281, 289 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.11.2020 року.

Суддя: