Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4439/19
Провадження №: 2/332/365/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2020 р.
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Литвиненко І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що 19.12.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір позики, зареєстрований в реєстрі за № 1055. Відповідно до п. 1.1 договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 284704 грн. із кінцевим терміном погашення заборгованості 19.06.2019 року. Факт одержання грошей підтверджується підписанням цього договору, згідно п. 1.2.
В забезпечення виконання вказаного договору позики 19.12.2018 між ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) укладено нотаріально посвідчений договір Іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 1056. Предметом іпотеки за п. 3 вказаного договору є квартира АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору зобов`язання ОСОБА_3 не виконуються, у зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором складає 638635,25 грн., яка складається із 284704,00 грн. основного боргу, 3931,25 - трьох процентів річних, 350000 грн. - суми неустойки, просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С. 02.09.2016 року за реєстром № 665, шляхом застосування процедури продажу, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною на рівні, не нижчому від за звичайні ціні на такий від майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача судовий збір.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 14.04.2020 року.
Ухвалою суду від 02.09.2020 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового засідання на 05.10.2020 року.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові.
Відповідач та її представник проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у позові. Крім того, у задоволені клопотання представника відповідача про залучення у справу третю особу Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району , яке обґрунтовано тим, що у спірній квартирі зареєстрована малолітня дитина відповідача відмовлено, оскільки у відповідності до інформаційної довідки наданої на запит суду Департаментом реєстраційних послуг служби Запорізької міської ради у спірній квартирі відомості про реєстрацію малолітньої ОСОБА_4 відсутні (а.с.104)
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у суду матеріали та докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 19.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір позики, зареєстрований в реєстрі за № 1055.
Відповідно до п. 1.1 Договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 284704 грн. із кінцевим терміном погашення заборгованості 19.06.2019 року (а.с. 6-7).
В забезпечення виконання вказаного договору позики 19.12.2018 між ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) укладено нотаріально посвідчений договір Іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 1056. Предметом іпотеки за п. 3 вказаного договору є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 9-14).
Зобов`язання позивача за договором позики були виконанні в повному обсязі, адже за положеннями пункту 1.3 договору позики факт одержання грошей підтверджується підписанням договору, а також розпискою (а.с. 6-8).
Згідно свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 81).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на власний розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, вказаний вище договір позики є укладеним, про що свідчать підписи кожної із сторін і є обов`язковим до виконання сторонами відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом..
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання)
Згідно з приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
За ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Проте, відповідач ОСОБА_2 , порушуючи виконання умов договору позики в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦК України не повернула суму позики, тим самим порушила вимоги ст. 1046 ЦК України та ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В порядку досудового врегулювання спору відповідачу направлено лист-вимогу від 22.10.2019 року за № 307/2019 (а.с. 15), проте жодних заходів щодо погашення заборгованості вжито не було.
Згідно з п. 18 іпотечного договору, у разі невиконання позичальником зобов`язання іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки (звернути стягнення на предмет іпотеки).
Відповідно до ст. 1 Закону «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.
Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку» та загальних правил, визначених статтею 572 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до ст. 33 Закону «Про іпотеку», ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом, на дату розгляду справи, не встановлено факту виконання позичальником ОСОБА_2 свого зобов`язання з повернення позики, а отже, враховуючи умови договору позики та іпотечного договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Встановивши, що позичальником умови договору позики не виконуються, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом свого порушеного права, в спосіб визначений законом.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Крім того, відповідно до п. 42. Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року "Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій)."
Так, в уточненій позовній заяві представник позивача ОСОБА_8 просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом застосування процедури продажу, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною на рівні, не нижчому від за звичайні ціні на такий від майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Вирішуючи питання щодо зазначення у резолютивній частині рішення загального розміру вимог та всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, суд виходить з наступного.
Позивач надав розрахунок заборгованості, на який відповідачем не було надано заперечень або власного розрахунку.
Так, згідно розрахунку позивача:
Період заборгованості: з 20.06.2019 року по 04.12.2019 року 168 днів
Сума основного боргу складає 284704, 00 грн.
Пеня (п. 4 Договору позики) 284704,00*7% *168 днів = 3348119,04 грн.,суму якої позивач зменшив до 350000 грн.
3% річних (ст. .625 ЦК України) 284704,00 * 0,008219% (3%/365 днів) *169 днів = 3931,25.
Також, на відповідача ОСОБА_2 покладається судовий збір відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 понесені судові витрати зі сплатою судового збору у розмірі 6386, 35 гривень.
Повний текст рішення виготовлено 09.12.2020 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Н.В. Марченко