Провадження №2/756/2084/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 червня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Яценко Н.О.,

за участю секретаря - Дрончак Д.А.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач в жовтні 2019 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування позову вказує , що відповідно до Свідоцтво про право власності на житло від 03.11.1998 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності чотирьом особам - ОСОБА_5 та членам його сім`ї - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і спадкове майно, а саме ј частини квартири перейшла у власність до його дружини - ОСОБА_1 .

На даний час співвласниками квартири АДРЕСА_1 є три особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім власників в квартирі також зареєстрований неповнолітній син ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також діти ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та повнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 розірвав шлюб зі своєю дружиною ОСОБА_10 і з цього часу припинили спільне проживання. Колишня дружина разом з донькою ОСОБА_2 з 2006 року в квартирі не проживають, квартирою не цікавляться, проте відповідач залишається зареєстрованою в квартирі.

Посилаючись на ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.11.2019 по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовчий розгляд справи на 13.02.2020., який судом проведено у зазначено дату та розгляд справи призначено на 14.04.2020 на 12 год. 30 хв.

В судовому засіданні 19.06.2020 позивач позов підтримала, з обставин викладених в ньому та просила задовольнити.

В підготовче судове засідання призначене на 13.02.2020 на 13 год. 45 хв. та судове засідання призначене на 14.04.2020 на 12 год. 30 хв. та на 19.06.2020 на 11 год. 15 хв. відповідач не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася за останньою відомою адресою місця реєстрації, як шляхом направлення судової повістки так і шляхом публікації оголошення на сайті судової влади, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала, суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд без участі відповідача.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд також вважає за можливе провести розгляд справи без участі третіх осіб.

Вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтво про право власності на житло від 03.11.1998 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності чотирьом особам - ОСОБА_5 та членам його сім`ї - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 .

Спадкове майно, а саме ј частини квартири АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 15)

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.06.2006 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 розірвано. З того часу припинили спільне проживання. Колишня дружина разом з донькою ОСОБА_2 з 2006 року в квартирі не проживають.

На даний час співвласниками квартири АДРЕСА_1 є три особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Окрім того, в квартирі зареєстровані неповнолітній син ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також діти ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалася на не проживання відповідача в спірній квартирі без поважних причин з 2006 року. Де на даний час проживає відповідач, як пояснювала суду позивач, їй не відомо.

Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростувала.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, «3.1 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Приймаючи до уваги, що в спірній квартирі за наведеною адресою відповідач понад один рік не мешкає суд вирішує задовольнити позовні вимоги та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 141, 223, 229, 258, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 червня 2020 р.

Суддя Н.О. Яценко