Справа № 182/3980/18
Провадження № 2/0182/638/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.01.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів

Заяви по суті справи.

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до відповідача та просить суд стягнути пеню за несплату аліментів в розмірі 15613 грн. 15 коп.(а.с. 1-2)

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не виконував рішення суду та не сплачував на утримання дитини аліменти у визначеному розмірі, у зв`язку з чим станом на 01.04.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 15613,15 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця. Оскільки будь-якої поважної причини для несплати аліментів відповідач не має, то з нього підлягає стягненню на її користь пеня за несплату аліментів у розмірі, що не перевищує 100% розміру заборгованості по аліментам, а саме 15613,15 грн.

Відповідач подав на позовну заяву відзив , проти позову заперечує, оскільки він щомісячно сплачував та сплачує аліменти на утримання сина , заборгованості не має, має постійне місце роботи, де за його заявою проводяться відрахування на користь позивача. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, оскільки він ніколи не ухилявся від утримання свого сина. (а.с. 45-48).

Інших заяв та клопотань по суті справи учасники не подавали.

Процесуальні дії у справі.

З 04.06.2018 року справа перебувала в провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Тихомирова І.В.(а.с.20)

23.08.2018 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження(а.с.24)

23.08.2018 року суддею ОСОБА_3 постановлено ухвалу про доручення Довгинцівському районному суду м. Кривого Рогу вручити ОСОБА_2 копію позовної заяви та доданих документів , відібрати пояснення по суті позову, провадження по справі зупинено (а.с.27)

Згідно Рішення Вищої Ради Правосуддя №1817/0/15-19 від 09.07.2019 року суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.32)

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2019 року головуючим суддею по справі визначено суддю Багрову А.Г. (а.с.33)

28.08.2019 року направлено запит до Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу щодо виконання доручення згідно ухвали від 23.08.2018 року(а.с.34)

03.10.2019 року на електронну пошту суду Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу повідомив про виконання доручення та направлення матеріалів до суду за вихідним від 02.10.2019 року (а.с.35-38)

07.10.2019 року по справі поновлено провадження(а.с.39)

25.10.2019 року до Нікопольського міськрайонного суду надішли оригінали документів від Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу на виконання доручення (а.с. 42-48)

Ухвалою суду від 18.11.2019 року витребувано в Криворізькому північного управлінні Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відомості про доходи відповідача ОСОБА_2 (а.с.52)

Ухвалою суду від 18.11.2019 року по справі витребувано в Довгінцівському відділі ДВС м. Кривий Ріг Дніпропетровської області копію виконавчого провадження №51382620(а.с.53)

10.12.2019 року на адресу суду надано копію виконавчого провадження, відомості про доходи відповідача не надійшли (а.с. 59-110)

11.12.2019 року ухвалою суду повторно зобов`язано Криворізьке північне управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надати на адресу суду в строк до 08.01.2020 року відомості про доходи відповідача ОСОБА_2 (а.с.111), відповідь не отримано.

Судом встановлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7)

Сторони перебували у шлюбі з 20.10.2007 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 09.08.2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с.8), Рішення суду набрало законної сили 20.08.2019 року.

Після розірвання шлюбу син ОСОБА_4 залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно рішення Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2009 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.04.2009 року і до повноліття дитини (а.с.9). Рішення суду набрало законної сили 26.10.2009 року.

Згідно довідки державного виконавця Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 20.04.2016 року та розрахунку станом на 01.04.2016 року ОСОБА_2 нараховано заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 14728,75н.(а.с.12-13)

Як вбачається з довідки Святошинського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця 23.03.2016 року (а.с.12)

Тобто , судом встановлено, що починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду 26.10.2009 року про стягнення аліментів з відповідача примусове стягнення було розпочато за зверненням стягувача ОСОБА_1 лише 23.03.2016 року.

25.05.2016 року Святошинський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві закінчив виконавче провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з ДП „СЕНТРАВІС СТОЛИЦЯ", аліменти стягнуті у сумі 1478,91 грн.(а.с.62-65)

У копії виконавчого провадження наявна довідка, яку надав ОСОБА_2 до державного виконавця про його працевлаштування з 20.05.2016 року на Криворізьку філію ТОВ „НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС"(а.с.66)

Як вбачається з копії виконавчого провадження № 51382620 за заявою стягувача ОСОБА_1 постановою державного виконавця від 09.06.2016 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 (а.с.61)

Згідно Постанови державного виконавця про стягнення аліментів із заробітної плати боржника від 06.07.2016 року державним виконавцем визначено, що станом на 20.05.2016 року заборгованість по аліментам становить 15613,15 грн. (а.с.11,71)

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження (а.с.82) аліменти із заробітної плати ТОВ „НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС" відраховувало на користь стягувача не тільки на підставі постанови державного виконавця, а й за заявою ОСОБА_2

Згідно довідки розрахунку ТОВ „НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС" станом на грудень 2017 року залишок заборгованості по аліментам з урахуванням Постанови державного виконавця та Заяви ОСОБА_2 становить 7632 грн.(а.с.83)

Повністю заборгованість по аліментам була погашена до листопада 2018 року, що вбачається зі звітів ТОВ „НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС" (а.с.85-107).

Згідно довідки ТОВ „НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС" ОСОБА_2 звільнився з підприємства 06.11.2019 року, станом на 06.11.2019 року заборгованість по аліментам відсутня(а.с.102)

Також, з копії виконавчого провадження вбачається, що боржник ОСОБА_2 одразу повідомив державного виконавця про наступне місце своєї роботи в ТОВ „Парк Ін вест" з 11.11.2019 року для проведення виплати стягнутих за рішенням суду аліментів (а.с.105).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття (ч. 2, 4ст. 194 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч. 4ст. 195 СК України).

У відповідності до ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

В п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Згідно частин 1-3статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, як встановлено судом на підставі наявних у справі матеріалів, нарахована державним виконавцем заборгованість по аліментам станом на 01.04.2016 року в розмірі 14728,75 грн. розрахована на підставі заяви стягувача лише після відкриття виконавчого провадження в березні 2016 року відповідно до статті 194 СК України.

Відповідно до письмових доказів судом встановлено, що відповідач постійно працює та заборгованості по аліментам на даний час не має.

При цьому судом встановлено, що відповідач постійно повідомляє державного виконавця про місце своєї роботи, а стягнення із заробітної плати починаючи з дня відкриття виконавчого провадження 23.03.2016 року проводилось за місцем роботи боржника, в тому числі на підставі заяви ОСОБА_2 .

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не ухилявся від виконання свого обов`язку щодо утримання сина.

Отже, враховуючи письмові пояснення сторін, досліджені письмові доказі, які додані сторонами до матеріалів справи, судом не встановлено наявності вини відповідача у простроченні сплати аліментів у визначеному державним виконавцем розмірі станом на 01.04.2016 року, а тому на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, оскільки заборгованість , яка нарахована станом на 01.04.2016 року утворилася з незалежних від нього причин. Таким чином у позивача відсутнє право на стягнення неустойки з відповідача.

Інші надані докази та пояснення сторін судом не було взято до уваги, оскільки вони не містять будь-яких фактів, що стосуються предмету заявленого позову.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 180, 194, 196СК України, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 76, 78, 89, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 09.01.2020 року.

Дані про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Суддя: А. Г. Багрова