КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/9005/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача судової палати з розгляду цивільних справ Слюсар Т.А., розглянувши в порядку апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суд у м. Києва від 22 квітня 2014 року у складі судді Гуманюк А.І.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Шевченківського районного суд у м. Києва від 22 квітня 2014 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить її скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Між тим, апеляційну скаргу не може бути прийнято до розгляду апеляційним судом виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством України реалізація права на апеляційне оскарження особою, яка звертається з апеляційною скаргою, передбачає виконання певних вимог щодо порядку апеляційного оскарження.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачалося, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Разом з тим, пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України було виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08.02.2020 року.

Отже, з аналізу частини 1 статті 353 ЦПК України, в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали та подання апеляційної скарги, вбачається, що процесуальним законодавством не передбачено можливість апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи наведені обставини справи та положення процесуального закону, постановлена ухвала Шевченківського районного суд у м. Києва від 22 квітня 2014 року про відкриття провадження у справі, не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суд у м. Києва від 22 квітня 2014 року про відкриття провадження у справі не може бути прийнято до розгляду судом апеляційної інстанції і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 353, 357 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суд у м. Києва від 22 квітня 2014 року про відкриття провадження у справі повернути особі, що її подала.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Суддя: