Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/313/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.12.2020смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Кривенко О.В.,

секретаря судового засідання Маташнюк О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача та третьої особи Богдана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт.Доманівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Доманівського закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів № 1 Доманівської селищної ради Миколаївської області, 3-я особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Доманівського закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів № 1 Доманівської селищної ради Миколаївської області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона працювала на посаді прибиральниці службових приміщень Доманівського районного навчально-виховного комплексу 'Доманівська загальноосвітня школа 1-111 ступенів №1' з 03.09.2009 року. 09.02.2012 року переведена на посаду прибиральниці Доманівського районного навчально- виховного комплексу 'Доманівська загальноосвітня школа 1-111 ступенів - Центр дитячої та юнацької творчості', 20.07.2017 року назву навчального закладу змінено на Доманівський навчально-виховний комплекс 'Доманівська загальноосвітня школа 1-111 ступенів №1 - Центр дитячої та юнацької творчості Доманівської селищної ради Миколаївської області', 07.08.2019 року змінено назву навчального закладу на 'Доманівський заклад загальної середньої освіти 1-111 ступенів №1 Доманівської селищної ради Миколаївської області'. 30.03.2020 року наказом №20-к позивача попереджено за відмову виконувати 26.03.2020 року свої обов`язки згідно із затвердженим графіком роботи, відмічено у табелі обліку використання робочого часу 26.03.2020 року як прогул.

07.04.2020 року наказом директора вона була звільнена з посади прибиральниці з 09.04.2020року на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), через прогул 26.03.2020 року, без поважних причин.

Позивач вважає, що вона звільнена незаконно, виходячи з наступного.

Графік роботи до її відома доведений не був, вона не була повідомлена про необхідність бути 26.03.2020 року на роботі, в наказі про звільнення зазначено, що взято до уваги випадки відмови виконувати розпорядження директора під час літніх канікул для учнів та ту обставину, що вона ніби-то відмовилася виконувати обов`язки саме в період надзвичайної ситуації, відмова виконувати обов`язки сталася не дивлячись на те, що адміністрацією школи введено необхідні заходи щодо обмежень контактів працівників техпрацівники працюють за окремим графіком - виходять на роботу 1 раз на 10 днів. Однак, вказане звільнення є незаконним з огляду на те, що адміністрацією школи не були дотримані вимоги ст. 149 КЗпП України, письмові пояснення від неї не відбиралися, при звільненні не взято до уваги попередню роботу, нагороди за сумлінну працю, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяння ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок.

Таким чином, позивач вважає, що при винесенні вищевказаного наказу відповідачем були порушені вимоги КЗпП України, що призвело до її звільнення без законних підстав.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким поновити її на посаді прибиральниці в Доманівському закладі загальної середньої освіти 1-111 ступенів № 1 та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.04.2020 року до дня поновлення на роботі.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, в якому він зазначив, що позивач ОСОБА_4 була прийнята на посаду прибиральниці службових приміщень Доманівського районного районного навчально-виховного комплексу 'Доманівська ЗОШ 1-111 ступенів № 1 з 03.09.2009 року. З 17 по 23 березня ОСОБА_1 знаходилася на лікуванні, до роботи мала приступити 24 березня 2020 року, але на роботу в подальшому не вийшла. Заступник директора з господарської частини ОСОБА_5 написав директору доповідну про відсутність ОСОБА_5 на робочому місці та про відмову давати письмові пояснення, 27.03.2020 року було проведено службове розслідування щодо з`ясування причин ОСОБА_4 відсутності на роботі, про що складено відповіднл акт. 30.03.2020 року був виданий наказ № 20-2 'Про відмову від виконання посадових обов`язків прибиральниці' та зафіксований прогул 26.03.2020 року. Стягнення згідно вказаного наказу не застосовувалися. ОСОБА_1 відмовилась вийти на роботу саме у період надзвичайної ситуації. Директором закладу освіти видано накази №15 від 13.03.2020 р. «Про запровадження карантину» та №16 від 19.03.2020 р. «Про організацію освітнього процесу в умовах надзвичайної ситуації». Згідно з планом Цивільного захисту школа визначена як пункт обігріву, протирадіаційного захисту та госпіталізації жителів Доманівського району. Тому, обов`язок директора, як начальника цивільного захисту об`єкту в умовах надзвичайної ситуації підтримувати у нормі температурний режим та санітарно- епідемологічні норми. Саме на прибиральниць покладено обов`язок працювати з дезінфікуючими засобами, за що вони отримують 10% надбавки до заробітної плати. Дирекція школи розробила графік роботи прибиральниць на період карантину. З метою запобігання контактів з іншими людьми техпрацівниця чергує один раз на десять днів. 27.03 2020 року відповідно до ст. 43 КЗпП представник відповідача звернувся із клопотанням до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення техпрацівниці ОСОБА_1 . Засідання ПК було призначене на 30.03.2020 року, але ОСОБА_1 на засідання не з`явилась і воно було перенесено на 06.04.2020 р. на засіданні ПК рішення щодо надання погодження про звільнення техпрацівниці ОСОБА_1 не було прийнято. Директор школи не отримав обґрунтування на своє клопотання про надання погодження про звільнення техпрацівниці ОСОБА_1 тому, відповідно до ст. 43 КЗпП директор отримав право звільнити ОСОБА_1 без згоди ПК Вважає, що невихід ОСОБА_1 на роботу у період надзвичайної ситуації є грубим порушенням трудової дисципліни.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 пояснила, що перебувала на лікуванні з 17 по 23 березня 2020 року (включно), після лікування не вийшла на роботу, бо дізналася що на період карантину є графік, техпрацівники виходять на роботу по графіку по черзі, не змогла вийти на роботу, оскільки ще погано себе почувала. З графіком чергування її не ознайомлювали, на дверях школи графік не висів, тому вона не могла знати про те що їй необхідно вийти на чергування.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила позов задовольнити, оскільки ОСОБА_1 звільненно незаконно, вона не знала про графік чергування, бо з ним її ознайомлено не було, від неї не зажадали письмових пояснень, керівник ОСОБА_3 при звільненні не врахував минулу роботу працівника ОСОБА_4 , її заохочення та тривалий час роботи на одному підприємстві.

Представник відповідача та третя особа заперечував проти задоволення позову, пояснив, що графік чергування погоджують між собою самі техпрацівники, після тимчасової непрацездатності з 17 по 23 березня 2020 року ОСОБА_1 взагалі не вийшла на роботу, 25.03.2020 року заступник директора зателефонував ОСОБА_1 та попередив про необхідність вийти на роботу, вранці 26.03.2020 року ОСОБА_1 вже телефонувала голова ПК ОСОБА_6 , яка ще раз повідомила про необхідність вийти на роботу та про необхідність подати письмові пояснення про причину невиходу на роботу. ОСОБА_1 проігнорувала та не вийшла на роботу, 30.03.2020 року надала лікарняний лист за період тимчасової непрацездатності з 17 по 23 березня 2020 року.

І до оголошення карантин , у школі по черзі техпрацівники були черговими, обов`язок яких бути на робочому місці з 07-00 години, відкрити навчальний корпус, робити вологе прибирання коридорів. ОСОБА_1 була відсутня на роботі 24, 25 та 26 березня 2020 року. 26 березня 2020 року обрано для фіксації як прогул, тому що в цей день ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці як по графіку чергування у зв`язку з карантином так і графіку виходу на роботу.

Прогулу ОСОБА_4 передували випадки відмови виконувати розпорядження директора щодо виконання господарських робіт під час літніх канікул для учнів. Відсутність ОСОБА_1 на робочому місці завдала шкоди навчальному закладу, оскільки, під час карантину заклад повинен приділяти підвищену увагу протиепідемічним заходам, серед яких чистота та ретельне прибирання.

А тому, представник відповідача та третя особа ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні даного позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Позивач прийнята на роботу 03.09.2009 року на посаду прибиральниці службових приміщень Доманівського районного районного навчально-виховного комплексу 'Доманівська ЗОШ 1-111 ступенів № 1.

07.04.2020 року наказом директора, начальника Цивільного захисту Доманівськогозакладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів № 1 ОСОБА_1 була звільнена з посади прибиральниці з 09.04.2020року на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), через прогул 26.03.2020 року.

Обгрунтовуючи даний позов, позивач вказувала на те, що нею не було допущено порушення трудової дисципліни, грубого порушення трудових обов`язків, а тому звільнення є незаконним.

Однак, суд критично розцінює дані твердження позивача з огляду на наступне.

Статтею 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності,

виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно вимог ст.142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

В матеріалах справи міститься посадова інструкція № 35 прибиральниці шкільних приміщень, затвердженої Директором Доманівського закладу ЗСО 1-111 ступенів № 1 Доманівської селищної ради, погодженою з головою ПК

З інструкцією 03.02.2020 року позивач ОСОБА_4 ознайомлена, з приміткою 'ознайомлена, але не згодна'.

Так, згідно розділу 3 Посадової інструкції прибиральниця службових приміщень виконує наступні обов`язки: прибирає і утримує в належному стані приміщення школи, прилеглу до неї територію, горище, туалети; проводить сезонну підготовку приміщень; здійснює біжучий ремонт приміщення школи і шкільних будівель; забезпечує чергування під час занять згідно розкладу дзвінків.

Згідно п.3.1 Посадової інструкції прибиральниця прибирає закріплені за нею службові та навчальні приміщення школи.

Пунктом 5.1 Посадової інструкції затверджено відповідальність прибиральниці, а саме за невиконання, або неналежне виконання без поважних причин правил внутрішнього трудового розпорядку школи і інших локальних нормативних актів, посадових обов`язків прибиральниця несе матеріальну відповідальність і порядку і в межах, визначених трудовим або цивільним законодавством.

Окрім того, п.6.1 Посадової інструкції встановлено, що прибиральниця працює в режимі нормованого робочого дня за графіком роботи, складеним виходячи з 40-годинного робочого тижня і затвердженим директором школи.

Судом встановлено, що позивачка була ознайомлена належним чином із вказаною Посадовою інструкцією, про що стоїть відповідний підпис ОСОБА_1 з відміткою 'не згодна'.

З наявної в матеріалах справи копії Правил внутрішнього трудового розпорядку Доманівського РНВК 'Доманівська ЗОШ 1-111 ст., затверджені директором РНВК та погоджено головою ПК, схвалені загальними зборами трудового колективу, вбачається, що у закладі встановлено шестиденний робочий тиждень для обслуговуючого персоналу, початок роботи закладу для чергової техпрацівниці о 07-00 год.

Згідно копії табелю обліку робочого часу за березень 2020 року, 26.03.2020 року у техпрацівниці ОСОБА_1 зазначено як прогул.

Згідно наказу директора Доманівського закладу ЗСО 1-111 ступенів № 1 від 13 березня 2020 року 'Про запровадження карантину', припинено навчальний процес у навчальному закладі, обслуговуючому персоналу виконувати роботу згідно з посадовими інструкціями, відповідальним - заступник директора, завідувачі філій.

Згідно наказу директора Доманівського закладу ЗСО 1-111 ступенів№ 1 від 30 березня 2020 року 'Про відмову від виконання посадових обов`язків прибиральниці ОСОБА_1 ' встановлено, що на підставі доповідної записки заступника з господарської частини ОСОБА_5 встановлено, що прибиральниця ОСОБА_1 26.03.2020 року відмовилася виконувати свої посадові обов`язки згідно із затвердженим графіком роботи про що відмітити в табелі обліку використання робочого часу 26.03.2020 року як прогул.

Згідно графіку чергування прибиральників приміщень в період карантину, 26.03.2020 року чергова ОСОБА_1 .

Згідно копії листка непрацездатності, вихід до роботи ОСОБА_4 24.03.2020 року.

Згідно доповідної заступника директора Гармашова В.М. від 26.03.2020 року, 26.03.2020 року ОСОБА_1 відмовилася від виходу на робооту без поважної причини, давати письмові пояснення про причини невиходу відмовилася.

Згідно акта від 27.03.2020 року 'Про результати розслідування щодо з`ясування причин

відсутності на роботі ОСОБА_1 , складеного заступником директора Гармашовим В.М., за участі голови ПК ОСОБА_6 , інженера з ОП ОСОБА_7 , проведено службове розслідування щодо з`ясування причин відсутності на роботі ОСОБА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 26 березня 2020 року. В телефонній розмові ОСОБА_1 повідомила, що вона не буде виходити на роботу, бо оголошено карантин і ніхто не має права вимагати від неї ходити на роботу, їй було роз`яснено, що карантин не відміняє обов`язок виконувати свої посадові обов`язки.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Обгрунтовуючи даний позов ОСОБА_1 вказує на те, що після тимчасової непрацездатності вона не виходила на роботу через погане самопочуття, а про графік чергування не знала.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не заперечується факт відсутності на роботі 26.03.2020 року.

Згідно п.1.2 Посадової інструкції прибиральниця підпорядковується безпосередньо завідуючому господарством.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності ( правовий висновок Верховного Суду у справі № 340/646/16-ц).

Однак, суд констатує, що позивачкою ОСОБА_1 не було надано жодного належного доказу про поважність відсутності на роботі протягом зазначеного вище часу.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що ОСОБА_1 не було повідомлено керівництво про виникнення обставин, пов`язаних із здоров`ям останньої, що призвело до відсутності позивачки без поважних причин на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.

Посилання позивача на те, що поважною причиною відсутності його на роботі був хворобливий стан не може бути прийнято судом до уваги, оскільки відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 за N 455 (далі-Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Листок непрацездатності видається: 1.3.1. Громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

За відсутності листка непрацездатності не можна вважати, що позивач був 26.03.2020 року відсутній на роботі з поважних причин.

Відповідно до частини першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Пунктом 10 частини першої статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Згідно вимог ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України. Установивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Директор Доманівського закладу ЗСО 1-111 ступенів№ 1 звернувся з клопотанням № 118 від 27.03.2020 року до голови профспілкового комітету Доманівського закладу ЗСО № 1 про надання погодження про звільнення техпрацівниці ОСОБА_1 за прогул 26.03.2020 року за ст. 40 п.4 КзпП.

Згідно витягу з протоколу № 60 засідання профспілкового комітету Доманівського закладу ЗСО № 1 від 06.04.2020 року рішення не було прийнято. Під час засідання профспілкового комітету ОСОБА_1 надала пояснення, що в країні карантин і вона не прибула на своє робоче місце, бо не пускають рідні.

Згідно ухвали суду від 03.07.2020 року за клопотанням представника позивача запитано у у виборного органу первинної профспілкової організації (Доманівського закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів № 1 Доманівської селищної ради Миколаївської області) щодо згоди чи відмови у наданнізгоди на звільнення 07.04.2020 року члена виборного органу ОСОБА_1 за ст. 40 п. 4 КзпП України, провадження у справі зупинено до отримання відповіді виборного органу первинної профспілкової організації Доманівського закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів № 1 Доманівської селищної ради Миколаївської області

На виконання ухвали суду, до суду відповідачем був направлений протокол № 63 від 14.07.2020 року засідання профспілкового комітету Доманівського ЗСО № 1 Доманівськокої селищної ради Миколаївської області, проведеного за участі ОСОБА_1 , вирішено надати згоду на звільнення з 09.04.2020 року члена виборного органу ОСОБА_1 . За ст. 40 п.4 КзпП України (прогул).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що працює на посаді заступника директора по господарський частині, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному та 24.03.2020 року мала вийти на роботу, але не вийшла і надала листок непрацездатності лише 30.03.2020 року. 25 березня 2020 року він телефонував ОСОБА_4 , запитував чому вона не виходе на роботу, пояснив, що вона 26.03.2020 року має вийти на роботу, але ОСОБА_4 відповіла, що не вийде на роботу так як карантин, її не пускають діти. Графік чергування був розміщений на дошкі оголошень біля місця чергових прибиральників. Пояснив їй про необхідність написати пояснення, але ОСОБА_4 відмовилася.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює прибиральницею в Доманівському закладі ЗОСШ, 26.03.2020 року була викликана на роботу заступником директора щоб працювати замість ОСОБА_4 , яка не вийшла на роботу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює в Доманівській ЗОСШ на посаді медичної сестри, ОСОБА_4 3003.2020 року надала лікарняний лист.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює на посаді заступника директора з методичної роботи, 26.03.2020 року телефонувала ОСОБА_4 та запитувала чому вона не з`явлася на роботу на що остання відповіла, що на роботу ходити не буде, її не пускають з дому діти. На поропозицію написати пояснення причини невиходу на роботу ОСОБА_4 відмовилася.

Частина друга ст. 149 КЗпП України надає право власникові вибирати вид стягнення, але зобов`язує його враховувати при цьому цілу низку факторів: 1) ступінь тяжкості вчиненого проступку. Ступінь тяжкості включає форму вини, хоча лише до вини і не зводиться; 2) заподіяну порушенням шкоду; 3) обставини, за яких вчинено проступок; 4) попередню роботу працівника.

Суд погоджується із доводами представника відповідача, що під час карантину заклад повинен приділену підвищену увагу протиепідемічним заходам, серед яких чистота та ретельне прибирання, так як здоров`я працівників закладу так само підлягає охороні, як і здоров`я учнів.

Таким чином, ОСОБА_1 було звільнення з посади прибиральниці за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин та неподання документів, які б підтверджували об`єктивні причини не перебування на роботі.

Таким чином, при застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, судом не встановлено порушення такого порядку, передбаченого ст. 149 КЗпП України.

У відповідності до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідивши надані сторонами докази в підтвердження своїх вимог та заперечень, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 було допущено прогул на роботі більше трьох годин (доказів протилежного суду не надано), звільнення позивачки відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, обставини, на якій посилається ОСОБА_1 та її представник не знайшли свого підтвердження, а тому в суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

Оскільки суд визнав звільнення законним та не ухвалив рішення про поновлення позивача на роботі, то відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за вимушений прогул з підстав, передбачених статтею 235 КЗпП України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 3, 40, 43, 139, 142, 149 КЗпП України, п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 рокуст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Доманівського закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів № 1 Доманівської селищної ради Миколаївської області, 3-я особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.12.2020року

Суддя : О. В. Кривенко