Ухвала

13 січня 2020 року

м. Київ

справа № 597/1294/18

провадження № 61-243ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 03 травня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути заборгованість у розмірі 113 118,04 грн за кредитним договором від 06 червня 2011 року № б/н та судові витрати.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 03 травня 2019 року в задоволенні позову АТ "ПРИВАТБАНК" відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задоволено частково. Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 03 травня 2019 року залишено без змін, змінивши його мотивувальну частину.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

27 грудня 2019 року через засоби поштового зв`язку представник АТ КБ «ПриватБанк» ? Крилова О. Л . звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій заявник просить скасувати рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 03 травня 2019 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

У даній справі предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 113118,04 грн укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

Дана справа є незначної складності, ціна позову, в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» ? Крилова О. Л. у касаційній скарзі, вказує, що справа є малозначною, але справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки викладені в оскаржених рішеннях висновки не узгоджуються з правовими висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а тому необхідність забезпечення єдності судової практики в такій ситуації видається пріоритетною в порівнянні з малозначним характером справи. Судами не взято до уваги зокрема постанову Верховного Суду за аналогічною справою від 10 липня 2019 року в справі № 522/22780/15-ц.

Крім того, представник АТ КБ «ПриватБанк» ? Крилова О. Л. у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для банку виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Зазначені доводи заявника є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження у даній справі та витребування матеріалів указаної справи.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Заліщицького районного суду Тернопільської області цивільну справу № 597/1294/18 за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров