01.12.2020 Справа № 363/1698/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

позивач звернуся до суду з даним позовом, в якому посилався на порушення відповідачем договірних зобов`язань за укладеним 05 серпня 2015 року договором про надання правової допомоги №1, а тому, збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_2 заподіяну йому шкоду в розмірі 12 800 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.; витрати по сплаті авансового внеску в розмірі 268 грн. 80 коп.; витрати по сплаті банківських послуг в розмірі 10 грн.; шкоду передбачену п. 5.1 договору, а саме 3 % річних в розмірі 260 грн.; пеню в розмірі 255 грн. 88 коп. та інфляційне збільшення боргу в розмірі 156 грн. 40 коп. за борговою розпискою від 28 лютого 2016 року та 3 % річних в розмірі 17 грн.; пеню в розмірі 83 грн. 73 коп. та інфляційне збільшення боргу в розмірі 14 грн. 45 коп. за борговою розпискою від 24 травня 2016 року, а всього 38 924 грн. 30 коп.

В суді позивач просив про задоволення позову з підстав викладених у ньому. Зазначив, що згідно договору про надання правової допомоги №1 від 05 серпня 2015 року, він надавав відповідачу послуги в ході розгляду кримінального провадження №00004817 щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України. Однак, відповідач взятих на себе зобов`язань по оплаті послуг не виконав та всупереч п. 3.2 договору не сплатив за надані послуги грошову суму у розмірі 12 800 гривень, про обов`язок повернення яких склав розписки від 28 лютого 2016 року на суму 12 000 грн. та від 24 травня 2016 року на суму 800 грн. Складанням вказаних розписок ОСОБА_2 визнав факт надання йому юридичних послуг зі сторони адвоката та засвідчив факт їх повного прийняття, як належно виконаних, що тягне за собою обов`язок їх оплатити у відповідності до ст.ст. 526, 527, 903 ЦК України. А тому передбачається стягнення з відповідача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, діючої на момент стягнення, за кожен день прострочення зобов`язання.

Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув, проти задоволення позову заперечив, подав суду письмові пояснення в яких зазначив, що жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження факту реальності отримання юридичних послуг від позивача до позовної заяви не долучено. Крім того зазначив, що чіткої правової позиції щодо захисту його прав та інтересів ОСОБА_1 розроблено не було, а його захист призвів до затягування розгляду справи в суді першої інстанції, який тривав майже півтора роки.

Пояснив, що між ним та потерпілою у кримінальному провадженні було досягнуто мирової угоди, якій він відшкодував шкоду у повному обсязі, однак складена ОСОБА_1 угода про примирення вимогам КПК України не відповідала, у зв`язку з чим в її затверджені судом відмовлено. Крім того ОСОБА_1 без погодження з ним заявлено відвід прокурору по справі без наведення жодних обставин для такого. Також ОСОБА_1 знаючи, що він не вперше притягався до кримінальної відповідальності та на час розгляду справи мав непогашену судимість, заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу, що суперечить вимогам закону. Впродовж тривалого часу ОСОБА_1 не прибував у судові засідання та неодноразово звертався із заявами (повідомленнями) до суду про припинення договірних відносин, через його некомпетентність та неоплату його послуги, однак в подальшому самостійно відмовлявся від них та продовжував бути його захисником. Також відповідач ствердив, що за надані ОСОБА_1 послуги він розраховувався вчасно.

Представник відповідача в своїх запереченнях також зазначив, що в договорі сторони дійшли домовленості про гонорар адвоката тільки у випадку постановлення виправдального вироку щодо ОСОБА_2 та про намір виконання дій в майбутньому.

Жодних доказів факту надання юридичних послуг відповідачу до позову не додано. Акти виконаних робіт, детальні звіти, розроблені процесуальні документи та реальні результати роботи позивача, як підстави для їх оплати, в справі відсутні.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що 05 серпня 2015 року між ОСОБА_2 (довірителем) та адвокатом ОСОБА_1 (повіреним) укладено договір №1 про надання правової допомоги, згідно п. 1.1 якого довіритель доручає повіреному захист прав та інтересів довірителя в суді, з усіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному з правом пред`явлення виконавчого листа до стягнення, а судового рішення до виконання, без права отримання майна та грошей.

Також, доручається повіреному представляти інтереси довірителя в будь-яких підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування, в тому числі в державних адміністраціях, податкових органах, органах прокуратури, внутрішніх справ, нотаріальних конторах та перед фізичними особами».

Відповідно до п. 2 договору повірений зобов`язаний представляти інтереси довірителя на підставі цього договору та згідно цього договору, діючи на користь і за рахунок довірителя; діяти особисто; повідомляти довірителя на його вимогу всі відомості про хід виконання своїх обов`язків за цим Договором, особисто.

Згідно п. 3.2 договору довіритель зобов`язаний прийняти й оплатити послуги повіреного вчасно, в повному обсязі, планувати витрати й відшкодовувати понесені повіреним збитки, пов`язані з виконанням цього договору, в повному обсязі.

Як передбачено п. 4 договору порядок оплати послуг повіреного здійснюється за домовленістю сторін, усною чи письмовою. А у випадку винесення Святошинським районним судом м. Києва у справі №789/10610/15-к виправдувального вироку, довіритель зобов`язується сплатити повіреному додатково 12 000 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору за порушення зобов`язань по оплаті послуг повіреного, взятих на себе згідно цього договору, з боку довірителя, передбачається стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені у розмірі подвійної Облікової ставки Національного Банку України, діючої на момент стягнення, за кожен день прострочення зобов`язання.

Відповідно до п. 6 договору цей договір діє з моменту підписання його сторонами й до винесення вироку Святошинським районним судом м. Києва у справі №789/10610/15-к або закриття кримінального провадження №0004817.

Договір може бути розірваний кожною із сторін, з письмовим попередженням іншої сторони за один тиждень й за наявності можливості довести отримання іншою стороною цього попередження, договір вважається розірваним. За умови припинення, розірвання, визнання недійсним цього договору, довірителю повертається все, отримане повіреним, у зв`язку з виконанням цього договору, окрім грошових коштів сплачених на користь повіреного довірителем.

24 лютого 2016 року ОСОБА_2 склав письмову розписку в якій зобов`язався сплатити адвокату ОСОБА_1 12 000 грн. за надані ним юридичні послуги згідно договору №1 про надання правової допомоги від 05 серпня 2016 року.

24 травня 2016 року ОСОБА_2 склав письмову розписку в якій зобов`язався сплатити ОСОБА_1 800 грн. за надані ним юридичні послуги.

04 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про залучення ОСОБА_1 в якості його захисника до участі в розгляді кримінального провадження №00004817 щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України.

До вказаної заяви відповідач долучив договір про надання правової допомоги №1 від 05 серпня 2015 року та ордер серії КВ №042165 від 05 серпня 2015 року виданий адвокатом Намистюком Д.А.

25 лютого 2016 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Святошинського районного суду м. Києва заяву про відмову від виконання обов`язків захисника, в якій зазначив, що керуючись статтями 43, 45, ч. 4 статті 47, 49 КПК України, у зв`язку з незгодою з обвинуваченим, щодо обраного ним способом захисту, постійною зміною ним своєї правової позиції та побажань до неї, неусвідомлення ним юридичного значення та наслідків дій в суді, умисного невиконання обвинуваченим умов укладеного з захисником договору, неможливістю нормальної комунікації із обвинуваченим через часту відсутність зв`язку із ним та тривалість такої відсутності, відсутністю належної кваліфікації для надання правової допомоги у конкретному провадженні, що є особливо складним, через неадекватну поведінку обвинуваченого та відсутністю в цього кваліфікації медичного психолога, відмовляється від виконання обов`язків захисника та просить для надання безоплатної правової допомоги, призначити нового захисника для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

01 березня 2016 року ОСОБА_1 надіслав на адресу суду повідомлення про розірвання укладеного між ним та обвинуваченим ОСОБА_2 договору про надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року, у зв`язку з істотним порушенням умов договору зі сторони обвинуваченого, а саме п. 3.2, та п. 4.1 договору. Про що у відповідності до п. 6.2 договору, обвинувачений повідомлений листом, відісланим 24 лютого 2016 року на адресу його проживання згідно обвинувального акту. На даний час припинили існувати будь-які цивільно-правові відносини між ним та обвинуваченим. У зв`язку з розірванням договору, він не має жодних повноважень щодо представництва інтересів обвинуваченого.

10 січня 2017 року ОСОБА_1 надіслав на адресу суду повідомлення про припинення його зобов`язань перед обвинуваченим ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги №1 від 05.08.2015 року за взаємною згодою, у відповідності до ч. 1 статті 604 ЦК України, в якій звернув увагу на неодноразові порушення умов договору з боку обвинуваченого, а саме п. 3.1, 3.2 договору, що надало йому права односторонньої відмови від зобов`язань за договором у відповідності до ч. 1 ст. 615 ЦК України.

Згідно журналу судового засідання від 09 березня 2016 року ОСОБА_1 відмовився від поданих заяв та повідомлень й продовжив здійснювати захист обвинуваченого ОСОБА_2 , який проти цього не заперечив.

Як вбачається з ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, починаючи з серпня 2016 року адвокат ОСОБА_1 , будучи завчасно повідомленим належним чином про місце, час і дату судових засідань, до суду не прибував, причини неприбуття не повідомляв. Вказані дії адвоката Намистюка Д.А. свідчать про затягування розгляду кримінального провадження та неналежне виконання ним своїх професійних обов`язків, про що листами від 16 листопада 2016 року та 20 грудня 2016 року повідомлено Київську міську кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури.

Крім того, вказаною ухвалою суду Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві доручено призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004817, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Вирок по кримінальному провадженню №00004817 щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України ухвалено без участі захисника Намистюка Д.А.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:

1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);

2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

Захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю підозрюваного, обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Захисник без згоди підозрюваного, обвинуваченого не має права розголошувати відомості, які стали йому відомі у зв`язку з участю в кримінальному провадженні і становлять адвокатську або іншу охоронювану законом таємницю.

Захисник після його залучення має право відмовитися від виконання своїх обов`язків лише у випадках:

1) якщо є обставини, які згідно з цим Кодексом виключають його участь у кримінальному провадженні;

2) незгоди з підозрюваним, обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту, за винятком випадків обов`язкової участі захисника;

3) умисного невиконання підозрюваним, обвинуваченим умов укладеного з захисником договору, яке проявляється, зокрема, у систематичному недодержанні законних порад захисника, порушенні вимог цього Кодексу тощо;

4) якщо він свою відмову мотивує відсутністю належної кваліфікації для надання правової допомоги у конкретному провадженні, що є особливо складним.

Як вбачається з положень ст. 18 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09 червня 2017 року, адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі.

До підписання договору про надання професійної правничої (правової) допомоги у справі адвокат повинен з`ясувати всі відомі клієнту обставини, які можуть позначитися на визначенні наявності правової позиції у справі та її змісті, та запитати і вивчити всі відповідні документи, які є в розпорядженні клієнта.

Якщо після виконання цих вимог адвокат переконається у наявності фактичних і правових підстав для виконання певного доручення, він повинен неупереджено й об`єктивно викласти їх клієнту і повідомити в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, якого бажає клієнт.

Якщо за наявності фактичних і правових підстав для виконання доручення свідомо для адвоката існує поширена несприятлива (з точки зору гіпотетичного результату, бажаного для клієнта) практика застосування відповідних норм права, адвокат зобов`язаний повідомити про це клієнта. У випадку, коли адвокат дійде висновку про відсутність фактичних та правових підстав для виконання доручення, він зобов`язаний повідомити про це клієнта та узгодити з ним зміну змісту доручення, що відповідав би тому гіпотетичному результату, який може бути досягнутий згідно з чинним законодавством, або відмовитись від прийняття доручення.

Адвокат повинен неупереджено й об`єктивно повідомити клієнту наявність відомих йому фактичних і правових підстав, які можуть позитивно або негативно впливати на ймовірне виконання певного доручення, і поінформувати в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, що бажає клієнт.

Згідно ст. 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Адвокат має право вимагати від клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, попередньої виплати гонорару та/або компенсації можливих витрат, пов`язаних з виконанням доручення.

Адвокат, який надає безоплатну правову допомогу, отримує винагороду виключно за рахунок держави у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до ст. 29 Правил адвокатської етики адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення.

В договорі про надання правової допомоги можуть бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк, інше) та може бути визначений їх обсяг.

Якщо необхідність несення фактичних витрат певних додаткових видів або збільшення їх орієнтовного обсягу, визначеного раніше, з`ясувалася після укладення договору, адвокат повинен повідомити про це клієнта та/або особу, яка уклала договір в інтересах клієнта, і отримати його згоду на погашення необумовлених раніше витрат.

Відповідно до ст. 31 Правил адвокатської етики клієнт та/або особа, яка уклала договір в інтересах клієнта, має право розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку на умовах, передбачених договором.

При цьому, клієнт та/або особа, яка уклала договір в інтересах клієнта, зобов`язаний сплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар за всю роботу, що була виконана (надані послуги) чи підготовлено до виконання, а також компенсувати усі витрати за цим договором.

Розірвання договору про надання правової допомоги з ініціативи клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, не є показником незадовільної роботи адвоката (адвокатського бюро, адвокатського об`єднання).

Згідно ст. 35 Правил адвокатської етики при розірванні договору (незалежно від причин) адвокат зобов`язаний: повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи, видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення; поінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи (наданих послуг) і передати клієнту копії процесуальних документів, наявних у адвоката.

Обов`язки адвоката, що випливають з принципів конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів, продовжують діяти і після завершення виконання адвокатом договору.

Приписи, визначені в цій статті Правил, не поширюється на випадки розірвання договору адвокатом з підстав грубого порушення клієнтом зобов`язань, прийнятих на себе згідно з договором.

Адвокат, який надає безоплатну правову допомогу, у випадку розірвання (припинення) договору про надання правової допомоги або скасування доручення, зобов`язаний діяти за правилами, визначеними у цій статті.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак Законом передбачено, що під час укладання договору про надання правової допомоги, сторони повинні узгодити всі його істотні умови, зокрема розмір гонорару адвоката за виконану ним роботу, порядок обчислення такого гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Адвокат повинен попередньо повідомити клієнта про орієнтовний розмір гонорару, який визначається з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин, а клієнт погодити з адвокатом розмір гонорару, який може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

Погодження клієнта з визначним сторонами договору розміром гонорару адвоката має бути однозначним, безумовним та зрозумілим для клієнта.

Разом з тим, як вбачається із укладеного між сторонами договору, останні не дійшли згоди з приводу розміру гонорару адвоката за виконану ним роботу, в якому містяться лише загальні посилання про те, що порядок оплати послуг адвоката здійснюється за усною чи письмовою домовленістю сторін.

Згідно договору сторони домовились тільки про те, що у разі ухвалення Святошинським районним судом м. Києва виправдувального вироку у справі №789/10610/15-к, довіритель зобов`язується сплатити повіреному додатково 12 000 грн.

Разом з тим, доказів на підтвердження ухвалення судом виправдувального вироку за участі захисника Намистюка Д.А. суду не представлено.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача по справі, останній не погоджував адвокату запропонований ним спосіб захисту в кримінальному провадженні, не надавав згоди на заявлення відводу прокурору, а складені адвокатом клопотання про передання його на поруки трудовому колективу та угода про примирення судом не задоволені як безпідставні.

У зв`язку з тим, що сторони не змогли дійти взаємної згоди з приводу виконання адвокатом захисту обвинуваченого, ОСОБА_1 кілька разів подавав заяви про відмову від виконання обов`язків захисника Грицишина О.М. в кримінальному провадженні.

Потім в суді їх не підтримував, однак в подальшому в судові засідання не прибував, про що повідомлено Київську міську кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури листами Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року та 20 грудня 2016 року.

Рішенням дисциплінарної палати №51 від 18 січня 2018 року в порушенні дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 відмовлено.

При розірванні договору в односторонньому порядку клієнт має сплатити адвокату гонорар за всю виконану роботу (підготовану для виконання) і компенсувати витрати адвоката, як це передбачено договором.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не зміг пояснити, в який конкретно період часу з моменту укладання договору з відповідачем він надавав останньому послуги правової допомоги.

В суді позивачем належними, допустимими і достатніми доказами не підтверджено, що адвокат (позивач) належним чином погодив з клієнтом (відповідачем) визначений розмір гонорару, порядок його обчислення та сплати, обсяг роботи адвоката, а також реальне здійснення таких робіт, зокрема відповідні акти виконаних робіт, звіти, підготовлені процесуальні документи, час витрачений адвокатом на роботу, в тому числі безпосередньо в судових засіданнях, тощо, позивачем суду не надано.

З поданих доказів не можна встановити і те, чи був розірваним укладений між сторонами договір про надання правової допомоги, коли саме це сталося та на якій правовій підставі ОСОБА_1 припинив здійснювати захист ОСОБА_3 , коли матеріали справи містять суперечливі дані стосовно цього.

Не доведено позивачем й того, який конкретно обсяг послуг був ним наданий відповідачу та який конкретно час витрачений адвокатом на виконання цих робіт з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставини, що мають для цього значення.

Що стосується посилань позивача на те, що розмір гонорару адвоката визначений в боргових розписках від 24 лютого 2016 року та 24 травня 2016 року власноручно складених відповідачем, який таким чином визнав факт надання йому юридичних послуг зі сторони адвоката та засвідчив факт їх повного прийняття, як належно виконаних, що тягне за собою обов`язок їх оплатити, то суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Разом з тим, наявність боргового документу у кредитора і його видача боржником, не може підмінювати собою зміст договору про надання правової допомоги, оскільки обов`язок боржника по сплаті послуг адвоката є гонораром - прямо визначеною формою винагороди адвоката за здійснення захисту, порядок обчислення якого (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються виключно в договорі про надання правової допомоги (ст.ст. 37, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 28 Правил адвокатської етики), а не в борговій розписці клієнта перед адвокатом.

Як вбачається із зазначених вище вимог законодавства, погодження клієнтом розміру гонорару здійснюється під час укладання договору з адвокатом.

Вказані боргові розписки під час укладання договору з адвокатом не складено, які не є невід`ємними додатками до договору про надання правової допомоги і в ньому як відповідні додатки не зазначаються.

Складання боргових розписок клієнтом адвоката на підтвердження, як факту погодження розміру гонорару адвоката, так і факту реального виконання робіт з надання юридичних послуг вимогами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилами адвокатської етики не передбачено.

Крім того одночасно з написанням боргових розписок ОСОБА_2 в лютому і березні 2016 року адвокат Намистюк Д.А. подав суду заяву від 25.02.2016 року про відмову від виконання обов`язків захисника Грицишина О.М. в кримінальному провадженні, згідно ст. 47 КПК України.

Відтак в суді позивачем не доведено належними, допустимими і достатніми доказами те, що відповідач прийняв та погодив надані послуги з правової допомоги і те, що такі послуги позивач реально надав відповідачу та яка їх погоджена вартість (гонорар адвоката).

Крім того, суд звертає увагу й на те, що ОСОБА_1 в своєму позові порушує питання про відшкодування заподіяної йому шкоди, а не про стягнення заборгованості за договором.

У той же час в суді позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_2 вчинив протиправні дії згідно ст.ст. 22-23, 1166-1167 ЦК України по відношенню до позивача, які б заподіяли йому матеріальну чи моральну шкоду.

Також в позовній заяві ОСОБА_1 як на підставу розрахунку заборгованості посилається на чинний на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який до спірних правовідносин застосований бути не може, оскільки регулює правовідносини що виникли в цивільних та адміністративних справах і до кримінальних проваджень не застосовується.

За таких обставин, порушених прав позивача, які б підлягали захисту в цій справі, судом не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя