Дата документу 07.12.2020 Справа № 337/1147/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1147/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3403/20 Сидорова М.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Крилової О.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2020 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), посилаючись на те, що концерн «МТМ» є виконавцем послуг з виробництва та постачання централізованого опалення та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді міста Запоріжжя.

Відповідачка є споживачем цих послуг, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

Зазначає, що за період з жовтня 2015 року по травень 2017 року позивач надав відповідачці за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на суму 16 767,56 грн., яку відповідачка добровільно сплачувати не бажає.

В зв`язку з цим, в червні 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаний період. 20.06.2017р.

Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення такої заборгованості, але за заявою боржника, 30.01.2020р. раніше виданий судовий наказ було скасовано.

Вказує, що на даний час заборгованість відповідачкою в добровільному порядку не сплачена.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 16 767,56 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 01.10.2015 року по 31.05.2017 року в загальній сумі 16 278 грн. 47 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору 2 041 грн. 04 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені обставини справи та надані докази по справі. Поза увагою суду залишився факт розподілення теплової енергії між житловими приміщенням та нежитловими, а тому невірно розрахована заборгованість за надані послуги. Судом не враховано, що в квартирі ніхто не зареєстрований, опломбування засоби обліку гарячої води відсутні, нарахування проводиться за нібито спожиту гарячу воду у цій квартирі. Просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Основним предметом діяльності Концерну «МТМ» є виробництво та постачання теплової енергії для обігріву житла, а також для побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій і її збут.

Квартира АДРЕСА_2 , який підключений до мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання і оснащений приладом обліку теплової енергії.

Квартира індивідуальними засобами обліку спожитої теплової енергії та гарячої води не обладнана.

Власником квартири АДРЕСА_2 з 11.04.2011 року є ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з реєстраційними даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 72,38 кв.м., житлова площа - 27,4 кв.м.

Відповідно до даних, які містяться в технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_2 , в січні 2011 року відбулось перепланування квартири з трикімнатної в двокімнатну з загальною площею 72,38 кв.м., корисною площею 69,9 кв.м.

Розрахунок за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання між споживачем - власником квартири ОСОБА_1 і обслуговуючою компанією -Концерном «МТМ» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

В квартирі ніхто не зареєстрований.

Відповідно до даних особового рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість споживача ОСОБА_1 за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням опалювальної площі 72,13 кв.м. (загальної площі 73,06 кв.м.) за період 01.10.2015 року по 31.05.2017 року становить 16 767,56 грн., в т.ч. за теплопостачання - 16 223,53 грн., гаряче водопостачанням - 544,03 грн.

З виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що споживачем оплата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаний період жодного разу не здійснювалась.

Також судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.01.2020р. скасовано судовий наказ від 20.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_2 , і відповідно споживач комунальних послуг, в порушення вищенаведених норм діючого законодавства, неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.10.2015 року по 31.05.2017 року утворилась заборгованість, яку позивач має право вимагати в судовому порядку.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказана квартира відповідача була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачка до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачка за них оплату не здійснювала.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні, що між відповідачем та Концерном «МТМ» відсутній письмовий договір, але відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачку обов`язку оплачувати надані їй послуги.

Розрахунок заборгованості за послуги опалення, наведений судом у рішенні та відповідає обсягу спожитої теплової енергії з урахуванням опалюваної площі (об`єму) квартири та перепланування квартири в січні 2011 року.

Доводи представника відповідача про безпідставність такого нарахування через те, що в квартирі ніхто не зареєстрований, суд не прийняв до уваги, оскільки відсутність реєстрації мешканців в квартирі, не свідчить про те, що такі послуги в квартиру не надавались та ніким не споживались. ОСОБА_1 , як власник квартири має право на володіння, користування та розпоряджання своїм житловим приміщенням, є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, відсутність її реєстрації у вказаній квартирі, не звільняє її як власника майна від обов`язку оплачувати користування житло-комунальними послугами. Крім того, як вже зазначалось, відповідачка з приводу відсутності такої послуги до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нарахована плата, однак відповідачка оплату за таку послугу не здійснювала. З таким твердженням погоджується і колегія, а доводи в цій частині апеляційної скарги вважає безпідставним.

З урахуванням наведеного, колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Концерну «МТМ» підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період 01.10.2015 року по 31.05.2017 року в загальній сумі 16 278,47 грн., в т.ч. за теплопостачання - 15734,44 грн., гаряче водопостачанням - 544,03 грн.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 07 грудня 2020 року.

Головуючий В.Ю. Бєлка

Судді О.В. Крилова

Е.А. Онищенко