Справа № 299/2977/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Закарпатгаз Збут» на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2020 року, постановлену суддею Бак М.Д., у справі за заявою ТОВ «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ із ОСОБА_1 ,

встановив:

У вересні 2020 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося у суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ, інфляційних витрат та 3 відсотків річних.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Закарпатгаз Збут».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ТОВ «Закарпатгаз Збут» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про ненадання належно оформленої копії договору за яким пред`явлено вимогу про стягнення з боржника заборгованості, є безпідставними оскільки при поданні заяви про видачу судового наказу було долучено дві копії типового договору постачання природного газу із побутовим споживачем, до якого боржник ОСОБА_1 приєдналася шляхом фактичного споживання природного газу та оплатою виставлених рахунків за спожитий природній газ.

Крім того не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропущення ТОВ «Закарпатгаз Збут» строків позовної давності при зверненні до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Вказує, що у документі «Фінансовий стан» зазначено період надання споживачу послуг із газопостачання, а не період виникнення заборгованості з січня 2017 року, як зазначає суд. Також зазначає, що заборгованість ОСОБА_1 виникла з листопада 2017, а не з січня 2017. Разом з тим, боржником ОСОБА_1 здійснювалась оплата за отримані послуги за спожитий природний газ і остання оплата мала місце у серпні 2020 року, у зв`язку з чим переривався строк позовної давності, а тому застосування судом строку позовної давності є необґрунтованим.

Апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу суду, зазначену в п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України (відмова у видачі судового наказу), відповідно до приписів ч. 2 ст. 369, ч. 13 ст. 7 ЦПК України без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі мотиви.

Згідно з положеннями ст. 367 ч. 1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу, виходив з того, що із заяви ТОВ «Закарпатгаз Збут» вбачається, що останнім заявлено вимогу про стягнення з боржника заборгованості за постачання природного газу, яка утворилась з січня 2017 року, із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 14.09.2020, що свідчить про пропуск ним позовної давності за період з січня по вересень 2017 року. Крім того, заявником не додано належно оформлену копію договору за яким пред`явлено вимогу про стягнення з боржника заборгованості, що є також підставою для відмови у видачі судового наказу (п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України).

З таким висновком суду першої інстанції, погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257, ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ч. 5 ЦК України).

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2496.

Пунктом 14 розділу III Правил визначено, що періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку.

Таким чином, у разі несвоєчасної оплати особою послуг з газопостачання, позовна давність за вказаними вимогами, оплата яких відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам визначена періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку оплати чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Закарпатгаз Збут» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 12 118,58 грн. за розрахунковий період з січня 2017 року по серпень 2020 року, інфляційні витрати за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року в розмірі 242,29 грн. та 3 відсотків річних за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року в розмірі 333,59 грн.

Заяву про видачу судового наказу ТОВ «Закарпатгаз Збут» подало до суду 14 вересня 2020 року, що стверджується датою на штампі вхідної кореспонденції суду.

Отже, вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за розрахунковий період з січня 2017 року по вересень 2017 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Крім того, із розрахунку заборгованості («Фінансового стану»), наданого заявником, вбачається, що станом на січень 2017 року існувала заборгованість в розмірі 5 555,82 грн., тобто, заборгованість виникла ще до січня 2017 року, що позбавляє суд можливості встановити безспірність вимог та початкову дату виникнення заборгованості.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги про переривання перебігу позовної давності, шляхом часткової сплати ОСОБА_1 боргу, що свідчить про визнання нею боргу та виникнення заборгованості з листопада 2017 року, не спростовують правильного висновку суду першої інстанції.

За вказаних обставин, ТОВ «Закарпатгаз Збут» може звернутися до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в порядку позовного провадження.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права і апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків суду про ненадання належної копії договору за яким пред`явлено вимогу про стягнення з боржника заборгованості, не спростовують правильних висновків суду щодо пропущення строків позовної давності та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2020 року про відмову у видачі судового наказу - без змін.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ТОВ «Закарпатгаз Збут», залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2020 року про відмову у видачі судового наказу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 07 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: