Ухвала

13 січня 2020 року

м. Київ

справа № 197/1125/15-ц

провадження № 61-389ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватне підприємство «Земсфера», ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування та після уточнення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1 39 617,14 грн виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області

від 14 серпня 2019 року позов МТСБУ задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 39 617,14 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року без змін.

02 січня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно із пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Ціна позову у справі № 197/1125/15-ц становить 39 617,14 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на час подання касаційної скарги (2 102 грн х 100 = 210 200 грн, де 2 102 грн розмір прожиткового мінімуму для працездатних осібстаном на 01 січня 2020 року згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).

Таким чином справа № 475/1272/18 є малозначною в силу вимог закону

(пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України), незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої або апеляційної інстанції.

Особа, яка подала касаційну скаргу вважала, що наявні підстави передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню - касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення формування єдиної правозастосовчої практики, а саме питання зворотної дії закону у часі, якщо законом передбачено пом`якшення або скасування відповідальності.

Натомість судом, не встановлена наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню. Зокрема доводи викладені у касаційній скарзі ОСОБА_1 не свідчать про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Сама по собі незгода ОСОБА_1 із оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 197/1125/15-ц.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

7 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 5 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 9 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Оскільки касаційну скаргу ОСОБА_1 подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; справа № 197/1125/15-ц розглянута судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію; наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не доведена, а судом не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у цивільній справі №197/1125/15-ц.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович