Ухвала

30 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 643/16755/18

провадження № 61-16876ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Настюк Раїси Володимирівни на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд зобов`язати відповідача у визначений час надати доступ та не чинити перешкод спеціалістам Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз») для підключення частини будинку, якою користується ОСОБА_3 до системи газопостачання, а також відшкодувати майнову шкоду у розмірі 11 432 грн та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

На обґрунтування позову посилалася на таке. 05 лютого 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_4 передала безоплатно у власність ОСОБА_3 46/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 прийняла дарунок. У травні 2018 року спеціалістами ПАТ «Харківміськгаз» відключено від газопостачання споживача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із наявною заборгованістю з оплати за газопостачання, яку у серпні 2018 року ОСОБА_3 погасила, що підтверджується квитанціями про сплату грошових коштів. 30 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , разом із контролером ПАТ «Харківміськгаз» при перепідключенні постачання газу виявили, що відсутня частина газової труби розміром, приблизно, 8 метрів, яка проходить по фасаду фактичного домоволодіння відповідача.

Ввід газопостачання до домоволодіння позивача знаходиться над земельною ділянкою, якою фактично користується ОСОБА_1 . Між сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 юридично не встановлений порядок користування земельною ділянкою, розташованою на АДРЕСА_1 і будинком, що знаходиться на цій земельній ділянки, проте сформувалися певні фактичні правила користування спільним майном. Після встановлення відсутності частини газової труби позивач викликала працівників поліції, внаслідок чого складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Проте частину газової труби відповідач не повернула, і позивач змушена самостійно придбати за власні кошти: 12 метрів труби, яка коштувала 500 грн; 4 шт. відповідних «кутів» для газових труб вартістю 100 грн; новий електролічильник «День - ніч» вартістю 800 грн. Крім того, позивач сплатила спеціалістам за роботу, передбачену договором підряду від 08 листопада 2018 року № 35ARm5322-18 на виконання будівельно-монтажних робіт, для відновлення газової труби у розмірі 2 795,96 грн.

Позивач неодноразово намагалася домовитися з відповідачем про примирення та допуск спеціалістів ПАТ «Харківміськгаз» для відновлення газопостачання, проте будь-які пропозиції ОСОБА_1 ігнорувала та перешкоджала працівникам виконувати їхні обов`язки, навіть приїзд працівників поліції не зміг зобов`язати відповідача не чинити перешкод.

На час звернення до суду з позовом температура повітря є нижчою 0 градусів, позивач вимушена проживати з малолітніми дітьми 8-ми та 12-ти років і бабусею 80-ти років у холодному неопалюваному будинку. ОСОБА_3 через безвихідне становище та несвоєчасне підключення до газопостачання вимушено понесла додаткові витрати на: купівлю 3-х обігрівачів на загальну суму 5 800 грн, виконання робіт зі злиття води у батареях у розмірі 500 грн, купівлю електроплити вартістю 880 грн, оскільки відсутній доступ до плити з газопостачання. Проте максимальна температура в будинку становить не вище 15 градусів, а грошові кошти на купівлю додаткових обігрівачів відсутні, вартість сплати за спожиту електроенергію внаслідок використання обігрівачів є занадто високою у порівнянні з доходами позивача.

Отже, позивач з вини відповідача понесла непередбачувані грошові витрати на загальну суму 11 432 грн.

Також, вказаними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 надати доступ та не чинити перешкоди спеціалістам ПАТ «Харківмісьгаз» для підключення частини будинку АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_3 до системи газопостачання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати доступ та не чинити перешкод спеціалістам ПАТ «Харківміськгаз» для підключення частини будинку якою користується ОСОБА_3 до системи газопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимоги про відшкодування майнової шкоди не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними, а щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, вимог розумності і справедливості наявні підставі для визначення її розміру у 20 000 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року змінено в частині визначення розміру моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд частково погодився з висновками суду першої інстанції. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд виходив з того, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому суд апеляційної інстанції вважав за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 5 000 грн.

У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Настюк Р. В., в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відшкодування моральної шкоди скасувати.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову яких не перевищує двохсот п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 111 432 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн*100=210 200 грн).

Отже, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справа є малозначною.

Крім цього, предметом спору у справі також є вимоги немайнового характеру, судові рішення в цій частині не оскаржуються.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому, Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, предмет касаційного оскарження, яким є лише вирішення спору в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі немає посилання на зазначені випадки.

Підстави для висновку про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Настюк Р. В. подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Настюк Раїси Володимирівни на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний