Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1161/20
Провадження № 6/376/19/2020
У Х В А Л А

"24" червня 2020 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Віговського С.І.,

при секретарі Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира подання старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

встановив:

02 червня 2020 року старший державний виконавець Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Н.М. Степченко звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України, без вилучення паспортного документа, до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї постановою відділу Державного архітектурно будівельного контролю Сквирської міської ради Київської області за № А-1007/1 від 10.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, про стягнення з ОСОБА_1 до державного бюджету штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В обґрунтування подання старший державний виконавець вказувала, що на виконанні Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 57177744 з примусового виконання постанови відділу Державного архітектурно будівельного контролю Сквирської міської ради Київської області за № А-1007/1 від 10.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, про стягнення з ОСОБА_1 до державного бюджету штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Разом з тим, незважаючи на обізнаність боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про існуючий в неї штраф перед державним бюджетом, так і про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, остання ухиляється від виконання постанови відділу Державного архітектурно будівельного контролю Сквирської міської ради Київської області за № А-1007/1 від 10.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняє дії, що ускладнюють та унеможливлюють його виконання.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Старший державний виконавець Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Н.М. Степченко у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується їїписьмовою розпискою, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України, без вилучення паспортного документа, до виконання своїх зобов`язань, вважає за необхідне у його задоволенні відмовити, зважаючи на наступні підстави.

Судом встановлено, що на виконанні Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 57177744 з примусового виконання постанови відділу Державного архітектурно будівельного контролю Сквирської міської ради Київської області за № А-1007/1 від 10.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, про стягнення з ОСОБА_1 до державного бюджету штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

При цьому, з наявних в матеріалах справи вбачається, що старшим державним виконавцем було вжито низку дій, спрямованих на примусове виконання постанови відділу Державного архітектурно будівельного контролю Сквирської міської ради Київської області, а саме, подані запити до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та її доходів.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, старший державний виконавець, як на підставу для його задоволення, вказувала, що незважаючи на обізнаність боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про існуючий в неї штраф перед державним бюджетом, так і про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, остання ухиляється від виконання постанови відділу Державного архітектурно будівельного контролю Сквирської міської ради Київської області за № А-1007/1 від 10.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення (далі - постанова), а також вчиняє дії, що ускладнюють та унеможливлюють його виконання.

Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як передбачено п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього постановою обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за № 1404-VIII, зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасна явка на вимогу виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника постановою, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У свою чергу, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Крім того, як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 своєї постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 за № 6, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, яка аналогічна ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за № 1404-VIII). У зв`язку із цим, у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 441 ЦПК України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за № 1404-VIII.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що в силу положень ст. 441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, саме державний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї постановою, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні подання старшого державного виконавця, суд виходить з того, що додані до подання матеріали виконавчого провадження не свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї постановою, яка набрала законної сили та виконується в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а вжиті державним виконавцем заходи, спрямовані на виконання рішення суду, не досягли бажаного результату.

При цьому, в досліджених судом матеріалах подання взагалі відсутнє підтвердження того, що боржник, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , була належним чином повідомлена про існування вищезазначеного виконавчого провадження в порядку, регламентованому Законом України «Про виконавче провадження».

Наявна ж в матеріалах справи постанова про відкриття виконавчого провадження жодним чином не може підтверджувати факт її отримання боржником, адже, жодних супровідних листів та інших належних, допустимих та достовірних доказів щодо відправлення кореспонденції виконавцем саме на адресу зареєстрованого місця проживання боржника: АДРЕСА_2 , до подання не додано.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що необізнаність про наявність виконавчого провадження сама по собі виключає можливість ухилення боржником від виконання зобов`язань, покладених на неї постановою, суд вважає, що про відсутність підстав вважати, що боржник вчиняє дії та/або бездіяльність, які свідчать про ухилення від виконання рішення чи роблять неможливим або ускладнюють його виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду при перегляді справи 761/37262/14-ц, апеляційне провадження № 22-ц/824/8231/2019 від 31 липня 2019 року.

Таким чином суд вважає, що за наявних у справі доказів відсутні підстави для висновку про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї постановою, а відтак й відсутні законні підстави для задоволення подання і тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 77-79, 81, 258-261, 353, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніни Миколаївни Степченко про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) без вилучення паспортного документа, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. І. Віговський