Провадження № 2/643/1447/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.,

при секретарі Насирової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договорами позики від 14.10.2017 року, 25.11.2017 року, 19.12.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав договори позики та розписки, відповідно до яких відповідач зобов`язався повернути позивачу борг в сумі 153780 грн. У зв`язку із тим, що відповідачем добровільно не сплачується борг, він звернувся до суду за захистом своїх прав, просить стягнути з останнього основний борг у сумі 153780 грн., неустойки у розмірі 153780 грн. та 365% відсотків річних в розмірі 153780 грн.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 14.05.2019 року здійснено перехід в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов, просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

14.10.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 55680,00 грн., що за курсом валют станом на 14.10.2017 року складало 2100,00 доларів США, строком до 21.10.2017 року, внаслідок чого ОСОБА_2 складено розписку про отримання коштів від ОСОБА_1

25.11.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 24000,00 грн., що за курсом валют станом на 25.11.2017 року складало 750,00 доларів США, строком до 23.12.2017 року.

19.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено ще один договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику у розмірі 77700,00 грн., що за курсом валют станом на 14.10.2017 року складало 2750,00 доларів США, строком до 19.12.2018 року, внаслідок чого ОСОБА_2 складено розписку про отримання коштів від ОСОБА_1 .

За ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Проте, відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув кошти позивачу у встановлений строк.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, станом на 25.11.2019 року загальна сума заборгованості за договорами позики від 14.10.2017 року, від 25.11.2017 року, від 19.12.2017 року становить 153780 грн., яка до цього часу відповідачем не погашена, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 153780 грн. боргу за вищевказаними договорами позики.

Частиною 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, ст.1050 ЦК України не передбачено право позикодавця нараховувати неустойку за несвоєчасно повернуту суму позики.

Проте, відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 9.3 усіх договорів позики встановлено, що позичальник зобов`язується сплатити штраф на користь позикодавця у розмірі 100 процентів від суми позики у разі порушення будь якого зобов`язання.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом не було встановлено, що спірні договори в частині нарахування неустойки у вигляді штрафу оскаржувались відповідачем та визнавались судом недійсними з вказаних підстав.

Таким чином, спірні договори в частині нарахування штрафу є чинними, тому позивач мав підстави для заявлення позовних вимог про стягнення штрафу за вказаними договорами позики.

Розмір штрафу за договорами позики наведений стороною позивача з розрахунку 100 процентів від суми позики, а саме 6365 доларів США (загальна сума боргу за вказаними договорами), що за офіційним курсом НБУ станом на 25.11.2020 року становить 153780,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення суми штрафу за договорами позики в загальній сумі 153780,00 грн. суд вважає доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 11 кожного із договорів позики у разі прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання ОСОБА_2 зобов`язалася сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 365 відсотків річних від простроченої суми.

Позивачем наведений розрахунок розміру відсотків річних станом на 25.11.2019 року на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 11 кожного із договорів позики.

Суд бере до уваги, що відповідно до умов договорів позики відповідач отримував від ОСОБА_1 в позику грошові кошти у гривнях із визначенням еквіваленту цих сум в доларах США.

Як вже було встановлено судом, станом на 25.11.2019 року несплаченою є заборгованість за договорами позики в загальній сумі 153780 грн.

Розмір відсотків річних станом на 25.11.2019 р. розрахований позивачем за формулою: сума боргу х 365 % річних (ч. 2 ст. 625 ЦК та п. 11 Договорів позики) / 365 днів за рік х кількість днів прострочення платежу, та складає загальну суму 741893,20 грн.

Позивач у своїй позовній заяві зменшив нараховану суму відсотків річних з урахуванням принципів розумності та співмірності, та просив суд стягнути з відповідача 153780 грн.

Згідно з ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь 153780 грн. відсотків річних за договорами позики, в межах заявлених позивачем вимог.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 4613,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 14.10.2017 року, 25.11.2017 року та 19.12.2017 року в загальному розмірі 461340,00 грн., з яких: 153780,00 грн. сума позики; 153780,00 грн. штраф; 153780,00 грн. відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4613 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН: НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 .

Суддя - Н.В. Єрмак