Справа № 174/730/20
п/с № 2-о/174/30/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Волинець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить встановити юридичний факт, того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідно його матір`ю та батьком.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і йому було привласнено прізвище « ОСОБА_5 » ім`я « ОСОБА_6 » по батькові « ОСОБА_7 » російською мовою. Його батьками, згідно свідоцтва про його народження зазначені: батько « ОСОБА_2 » та матір « ОСОБА_8 ».

При отриманні ним паспорта громадянина України, вказано в паспорті українською мовою, як « ОСОБА_1 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його матір, ОСОБА_4 . Після смерті матері відкрилася спадщина. Таким чином спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , є: він - її син, та його батько ОСОБА_2 та його рідний брат, ОСОБА_3 , 1959 року народження, особа з інвалідністю першої групи.

Після смерті матері в жовтні 2020 року, він та його батько звернулися до Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , але державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_9 повідомила їх, що він не може вважатися сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки його прізвище « ОСОБА_10 » відрізняється від їх прізвищ « ОСОБА_5 », а тому йому необхідно звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин, як з покійною його матір`ю та і з його батьком, для отримання спадщини після смерті матері, та в подальшому для отримання спадщини в разі смерті його батька.

Заявник в судове засідання не з`явися, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вимоги підтримує повністю, просить заяву задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справі підтверджено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.09.1963 року, Дзержинським райбюро ЗАЦС м. Кривий Ріг, зазначені російською мовою: батько « ОСОБА_2 » та матір « ОСОБА_8 » (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію та укладання 20.04.1958 року шлюбу між « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_11 » серії НОМЕР_2 , виданого Дзержинським райбюро ЗАЦС м. Кривий Ріг, після реєстрації шлюбу прізвище подружжя - « ОСОБА_12 », відомості в свідоцтві про одруження зазначені російською мовою (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та місту Вільногірську Південно Східного міжрегіонального управління юстиції (місто Дніпро), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вирішуючи питання про встановлюючи даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши зміст вищенаведених статтей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язане з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети.

Дослідивши надані заявником докази, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідно до наданих доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , є батьками заявника.

З поданої заяви та доданих до неї документів також вбачається, що звернення ОСОБА_1 до суду викликане потребою встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, тобто судом встановлено, що факт, який просить встановити заявник, породжує юридичні наслідки для нього, а відтак підлягає встановленню у порядку визначеному ст. ст.ст. 315, 318 ЦПК України.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 293, 294, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А.Ілюшик