У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі судді Мороз Т.М., з участю секретаря судового засідання Крейс О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, адвоката Боненко О.В. про забезпечення позову, -

Встановив:

03.09.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, в якому просить змінити розмір аліментів, що утримуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку за виконавчим листом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.06.2013 року у справі № 2/532/397/2013, визначивши їх у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ( доходу) на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.09.2020 відкрито провадження у справі.

24.09.2020 та 30.11.2020 позивач ОСОБА_1 надав уточнену позовну заяву та уточнене формулювання прохальної частини позовної заяви, відповідно до яких прохає суд змінити розмір аліментів, що утримуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку за виконавчим листом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.06.2013 року у справі № 2/532/397/2013, визначивши їх у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ( доходу) на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з 15 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

В листопаді 2020 року представник позивача, адвокат Боненко О.В. надала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів. Заява мотивована тим, що малолітній ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 та повністю знаходиться на його утриманні. Незважаючи на це, позивачу безпідставно нараховується заборгованість по сплаті аліментів на утримання двох дітей, а повернення надміру сплачених аліментів не передбачено чинним законодавством і це порушує як його інтереси так і інтереси дитини. Посилаючись на п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, що передбачає забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії, прохає суд зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2/532/397/2013, який перебуває на виконанні у Новокадацькому відділ ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, виданого 13.06.2013 Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2007 р.н. та ОСОБА_6 , 2009 р.н. в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 квітня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття, до ухвалення Кобеляцьким районним судом Полтавської області остаточного рішення за вказаним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У заяві про забезпечення позову представник позивача посилається на п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України який передбачає такий вид забезпечення позову, як встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі, якщо спір виник із сімейних відносин. Однак представник позивача не зазначає на кого конкретно покласти обов`язки та які саме. Крім того спір між сторонами виник не з приводу сімейних відносин, а з приводу стягнення аліментів на утримання дітей.

Фактично представник позивача прохає забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, або коли порушено питання про перегляд рішення на підставі якого виданий цей виконавчий документ.

Як вбачається зі змісту заяви сторона позивача, фактично, просить забезпечити позов шляхом зупинення виконавчого провадження, яке відкрито з метою примусового виконання рішення.

Отже, на даний час існує судове рішення, що набрало законної сили, яке не скасовано.

Статтею 129-1Конституції України та статтею 18 ЦПК України визначено принцип обов`язковості судових рішень, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 2 вище вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Проте, у цій справі предметом спору є зміна розміру стягнутих аліментів та стягнення аліментів, а не оскарження самого виконавчого документа, по якому, як зазначає позивач, проводиться стягнення аліментів. Доказів того, що виконавчий документ, на підставі якого здійснюється стягнення, оскаржується заявником в судовому порядку, матеріали справи не містять.

Крім того у заяві про забезпечення позову належно не обґрунтовано яким чином невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд вважає, що забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом зупинення стягнення аліментів буде суперечити змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

В даному випадку забезпечення позову шляхом зупинення виплат аліментів на двох дітей фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладені норми закону та матеріали цивільної справи, а також те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого листа є заходом забезпечення позову, який за змістом є фактично тотожним задоволенню заявлених позовних вимог та що забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення, яке вже набрало законної сили, є недопустимим, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 149, 150-153, 259, 260, 263 ЦПК України, суд,-

Постановив:

У задоволенні заяви представника позивача, адвоката Боненко О.В. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 01.12.2020.

Суддя