Справа № 274/8184/19 Провадження № 2/0274/915/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
19.11.20 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Білань О.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовомОСОБА_1 представником якої є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_4 ,
за участю Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,
пропозбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
У грудні 2020 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_5 , стягувати на її користь з ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою і до досягнення сном повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 15.12.2015 р. зареєстрували шлюб, який розірвали ІНФОРМАЦІЯ_1 . В них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина ОСОБА_5 ОСОБА_3 не виконував батьківських обов`язків щодо сина від народження останнього, хоча мав для цього можливості. На неодноразові звернення ОСОБА_1 щодо участі в утриманні дитини ОСОБА_3 пояснював, що не має на це коштів.
ОСОБА_3 просить у задоволенні позову в частині вимог про позбавлення його батьківських прав відмовити, а в частині вимог про стягнення аліментів задовольнити частково, а саме стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не повідомляла його про свою вагітність, приховувала цей факт, до дня отримання позовної заяви він вважав, що не є батьком ОСОБА_5 ОСОБА_1 ніколи не зверталась до нього з приводу матеріального утримання дитини, та повідомляла його, що батьком дитини є інша особа. Дізнавшись, що є батьком дитини, він виявив бажання спілкуватись з нею, займатись її вихованням та утриманням. На даний час він працює неофіційно, заробляє у середньому 3 500,00 4 000,00 грн. на місяць, тому може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно.
Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області надав висновок від 28.09.2020 р. № 02-16/1398 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_5 (далі Висновок від 28.09.2020 р. № 02-16/1398), у якому зазначено, що орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ніякої допомоги на утримання дитини не надає, матеріально сина не утримує, не цікавиться станом його здоров`я, вихованням (а. с. 68 69).
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 17.12.2015 р., після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.12.2015 р. (а. с. 14).
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було розірвано 12.07.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12.07.2016 р. (а. с. 37).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.12.2016 р. (а. с. 15)., відповідно до якого його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , що узгоджується з положеннями частин першої та другої статті 122 Сімейного кодексу України:, згідно з якими дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 20.04.2018 р., після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_9 присвоєно прізвище ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.04.2020 р. (а. с. 66).
Дитина ОСОБА_5 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 , у АДРЕСА_1 (4), що підтверджується довідкою від 23.12.2019 р. Приватного підприємства "Житлоремекс 2" (а. с. 17).
ОСОБА_5 з 01.10.2019 р. виховується у Дошкільному навчальному закладі комбінованого типу № 28 "Казка", його вихованням займається матір ОСОБА_1 , яка приводить його у цей заклад, цікавиться його розвитком, приймає активну участь у вихованні та навчанні, а також у житті групи закладу, про участь батька ОСОБА_3 , у вихованні сина ОСОБА_5 інформації немає, оскільки він у закладі не з`являвся і вихованням дитини у педагогів не цікавився, що підтверджується довідкою від 23.12.2019 р., виданою вказаним закладом (а. с. 16).
Свідок ОСОБА_13 , який є батьком ОСОБА_1 , має з нею добрі стосунки , та не має ніяких стосунків з ОСОБА_3 , дав показання про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розписалися десь в кінці 2015 р. На початку весни з`ясували, що буде дитина. Вони жили з ним та його дружиною після розпису. Сказали йому та дружині, що буде дитина. Потім повідомили про це батьків ОСОБА_3 . Це було відомо, це не було приховано. З часом в них відносини погіршилися. Потім у ОСОБА_3 почались суди по другій справі. ОСОБА_3 приходив до ОСОБА_1 , що б дала йому довідку, що вагітна від нього, оскільки це могло пом`якшити йому вирок. Він був обвинуваченим у кримінальній справі. Так як ОСОБА_3 не вміє по хорошому розходитись з людьми, ОСОБА_1 йому відмовила у цій довідці. ОСОБА_3 , коли дізнався, що буде батьком, зрадів. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 жили разом не довго, десь влітку вони вже розійшлися. ОСОБА_3 не турбувався про дитину. Після подання заяви (позову) ОСОБА_3 почав приходити до дитини. ОСОБА_3 дитині не знайомий. Син навчений до чужих не ходити. У теперішнього чоловіка ОСОБА_1 з дитиною стосунки добрі, дитина називає його татом, він її усім забезпечує. ОСОБА_3 почав приходили до дитини у цьому році, десь весною. Він бачив, що ОСОБА_3 прийшов, привітався, побув хвилин десять і пішов. Був на подвір`ї. На сьогоднішній день він рази два бачив, як приходив ОСОБА_3 .. Він не бачив, що б коли приходив ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перешкоджала у спілкуванні з дитиною. ОСОБА_1 не перешкоджає ОСОБА_3 бачитися з дитино. ОСОБА_3 дитині приносив два банани та маленькій сік.
Свідок ОСОБА_14 , яка є рідною сестрою ОСОБА_3 , має з ним добрі стосунки, та немає ніяких стосунків з ОСОБА_1 , дала показання про те, що вони дізналися, що у ОСОБА_3 народився син, коли надійшли документи з суду. Сину буде п`ять років у грудні. Син народився після того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розлучилися. Про народження племінника вона дізналась, коли прийшла повістка у цій справі, орієнтовно у лютому квітні 2020 р. Вона почала цікавитись, як його звати, коли він народився. До цього вона взагалі не знала, що ОСОБА_1 народила дитину, ОСОБА_3 їй нічого не казав. Зараз вони намагаються спілкуватись з дитино. Влітку, приблизно у червні, вона з братом купили фруктів та приїхали до місця проживання ОСОБА_1 , побачили дитину, але їм гуляти з дитиною не дозволили без пояснення причин. У другий раз, також у літку, приблизно за два тижня, вона знов з братом приїхала побачити дитину. Їм казали, що побачать дитину після рішення суду. Її мама також цікавилась неодноразово дитиною. Вона дізналась про дитину від ОСОБА_1 через соціальні мережі, вони їй написали, вона їм відповіла. Дізнались, як звати дитину та дату народження. Дитина на їх приїзд відреагувала нормально, не плакала, не тікала. Але їм дали всього пару хвилин. Вони були двічі, оскільки більше не дозволяли приїжджати і гуляти. Брат ще їздив без неї, не знає скільки разів, але знає, що неодноразово.
Таким чином показання свідків щодо обставини про те, коли саме ОСОБА_3 дізнався, що він є батьком ОСОБА_5 , є суперечливими.
Суд не вбачає підстав для надання переваги показанням одного з свідків, при цьому у матеріалах справи відсутні інші докази, на підставі яких Суд може встановити зазначену обставину.
Разом з тим, з показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 випливає, що після того, як ОСОБА_3 дізнався про подання ОСОБА_1 позову про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів, він почав цікавитись сином, неодноразово зустрічався з ним, бажає у подальшому спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні та утриманні.
Крім того, ОСОБА_3 було сплачено ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, що підтверджується фіскальними чеками УТ "Укрпошта" від 14.08.2020 р., від 09.(нерозбірливо) та від 27.06.2020 р. (а. с. 74) у загальному розмірі, з урахуванням плати за переказ, 6 403,00 грн. (а. с. 74).
Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Частинами першою третьою, п`ятою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
"Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Хант проти України" вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.
Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею.
При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні".
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що, поведінка ОСОБА_3 вказує на те, що він з любов`ю ставиться до дитини, бажає з нею спілкувати, приймати участь у її вихованні та утриманні, Суд вважає, що підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відсутні.
Суд не погоджується Висновком від 28.09.2020 р. № 02-16/1398, оскільки обставини, на які Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області посилається як на підстави доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо сина ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ніякої допомоги на утримання дитини не надає, матеріально сина не утримує, не цікавиться станом його здоров`я, вихованням) не знайшли підтвердження під час розгляду справи, та, більше того, спростовуються матеріалами справи.
Зважаючи на наведене, Суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свою дитину ОСОБА_5 , до досягнення тою повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів, який має сплачувати ОСОБА_3 , Суд виходить з такого.
ОСОБА_3 посилається на те, що він працює неофіційно, заробляє у середньому 3 500,00 4 000,00 грн. на місяць.
Між тим, будь-яких доказів на підтвердження цих обставин ОСОБА_3 не подав.
Однак з цих посилання випливає, що ОСОБА_3 є працездатним та має можливість працевлаштуватись.
Тобто ОСОБА_3 , будучи працездатним, має можливість працевлаштуватись та отримувати у середньому 10 115,0 грн. на місяць, що після сплати обов`язкових платежів становитиме близько 7 990,85 грн.
Докази, що ОСОБА_3 має на утриманні будь-яких осіб, матеріали справи не містять.
З цих коштів він має витратити на своє утримання не менше 2 197,00 грн. (що становить прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2020 р. станом на момент ухвалення рішення).
Відтак у його розпорядженні залишатиметься 5 793,85 грн. (7 990,85 2 197,00).
Суд, враховуючи інтереси дитини ОСОБА_5 , вважає, що з наведених вище коштів ОСОБА_3 може сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1 500 грн. щомісячно (у розмірі, у якому просить ОСОБА_1 ), так як при цьому у нього залишатимуться кошті на його утримання у розмірі 4 293,85 грн., тобто у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2020 р., що є достатніми для забезпечення більше, ніж мінімального рівня проживання.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Враховуючи викладене, Суд задовольняє позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (4), РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити частково.
2. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи від 27.12.2020 р. і до 21.12.2034 р.
3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
5. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

У зв`язку з захворюванням Суду на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, повне рішення складено 09.12.2020 р.