Справа №2-1496/11
Провадження№ 4-с/266/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Д`яченко Д.О., при секретарі Сологуб Т.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. про визнання незаконним та скасування рішення щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. про визнання незаконним та скасування рішення щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу № 2-1496/11.

В обґрунтуванні скарги зазначила, що 12.09.2011р. Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення у справі № 2-1496/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 серпня 2011 року і до її повноліття. У встановленому законом порядку вказаний виконавчий документ було пред`явлено до виконання. 18.10.2019 р. виконавчий документ було повернуто стягувану. Згідно повідомленню, причиною повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання став той факт, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у виконавчому документі відсутні дата народження та ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_2 . Вважає, що повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є незаконним та безпідставним, тому що державний виконавець має всі необхідні права для отримання необхідної інформації за для примусового виконання рішення суду. Отже, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника та/або його дати народження не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Просить визнати рішення старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу № 2-1496/11 неправомірним, зобов`язати старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. скасувати рішення щодо повернення виконавчого документу № 2-1496/11.

Заявник ОСОБА_1 та її представник заявника ОСОБА_5 , надалі суду заяви, якою вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити, справу розглянути у їх відсутністю.

Державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. до суду надала письмові заперечення на скаргу, згідно яких вважає, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що 18.10.2019 р. на виконання до Приморського ВДВС надійшла заява про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом 2-1496/2011 від 15.09.2011 р. виданим Приморським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 серпня 2011 року і до її повноліття. В той же день винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, на підставі ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю дати народження та ідентифікаційного номеру боржника. Вважає, що відсутність індивідуального ідентифікаційного номеру у виконавчому документі виключає можливість внесення даних про обтяження майна до Державного реєстру та виключає можливість реалізації державним виконавцем наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень з повного, своєчасного, законного виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 § 1 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків та, водночас, передбачає виконання судових рішень.

Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(пункт 43).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що обов`язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 15.09.2011р. Приморським районним судом м. Маріуполя видано виконавчий документ № 2-1496/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 серпня 2011 року і до її повноліття. (а.с. 8-9).

Повідомленням старшого державного виконавця Приморського районного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. від 18.10.2019 р. було повернуто стягувачу без прийняття до виконання виконавчий документ від 15.09.2011р. № 1-1496/2011, виданий Приморським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 серпня 2011 року і до її повноліття., тому що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутні дата народження та ідентифікаційний номер боржника (а.с. 5-6).

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею,або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, ч. 1ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом із тим п.3 ч.3 ст. 18 Закону з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відтак суд вважає, що у разі не зазначення дати народження та ідентифікаційного коду боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування довідки про дату народження та індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, та отримання відомостей про ідентифікаційний код боржника.

Тому відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду та дати народження боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 61-903св18.

Частинами 1, 2 ст. 451 ЦПК України, встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином повідомлення старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання, з підстав не зазначення у виконавчому документі дати народження та ідентифікаційного коду боржника, є неправомірним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Чудновець К.О. про визнання незаконним та скасування рішення щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу № 2 1496/2011 задовольнити.

Визнати повідомлення державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя від 18.10.2019 р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, а саме виконавчого листа від 15.09.2011р. № 2-1496/2011, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 серпня 2011 року і до її повноліття неправомірним та скасувати.

Зобов`язати державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя усунути порушення та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1496/2011 від 15.09.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19 серпня 2011 року і до її повноліття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду.

Суддя Д`яченко Д. О.