Справа № 364/183/20
Провадження № 2/364/121/20
23.11.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г. І.
інші учасники справи не з`явилися,
розглянувши у відкритих судових засіданнях у порядку загального позовного провадження у залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про стягнення заборгованості,
До Володарського районного суду Київської області 03.03.2020 р. надійшов зазначений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій Позивач просить суд: стягнути з Відповідачів солідарно на її користь основну суму боргу за розписками 10.11.2015 р. у розмірі 20 000,00 дол. США, що в еквіваленті на 25.02.2020 р. становить 489 990,90 грн.
На обґрунтування наведених позовних вимог представник Позивача Махмудова О.С. (ордер адвоката серії АІ № 1025967, а.с. 12) у позовній заяві зазначила, що Відповідач ОСОБА_2 10.11.2015 р. отримав у Позивача позику у розмірі 20 000 дол. США зі строком повернення до 10.11.2017 р. та зі сплатою 1,5 % щомісяця, про що Відповідачем власноруч складена розписка. Крім того, Відповідач ОСОБА_3 (дружина Відповідача ОСОБА_2 ) 10.11.2015 р. поручилася виконати за останнього зобов`язання в повному обсязі щодо повернення грошових коштів, про що також склала розписку. 21.01.2020 р. одночасно на адреси Відповідачів, які зазначені в їх паспортах, була направлена претензія про повернення суми позики та відсотків. За станом на день подання до суду позовної заяви запозичені гроші Відповідачами не повернуто, хоча минуло більше двох років від кінцевої дати повернення позики (а.с. 2-3).
Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 31.03.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачам строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 19.05.2020 р. (а.с. 22-23), відкладено через неявку Відповідачів та відсутність підтвердження вручення судових повісток усім учасникам справи на 23.06.2020 р. та на 17.08.2020 р.
Ухвалою суду від 17.08.2020 р. призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 09.09.2020 р. (а.с. 61-62), відкладено через неявку Відповідачів на 12.10.2020 р., надалі було оголошено перерву до 23.11.2020 р. для забезпечення надання суду Позивачем оригіналів боргових розписок Відповідчів.
У судових засіданнях 12.10.2020 р. та 23.11.2020 р. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги, стягнувши з Відповідачів солідарно заборгованість у національній валюті (гривні) в розмірі, зазначеному в позовній заяві; проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду не заперечувала. Щодо обставин справи додатково пояснила, що вона є фізичною особою підприємцем, працює у на авторинку на вул. Перова, що в м. Києві, була знайома з Відповідачами, які брали в неї товар на реалізацію, працювали разом близько 5-ти років. У 2015 році Відповідачі збиралися, як вони сказали, купити хату, тому попросили у неї в борг спочатку 18 000 доларів США, а через якійсь час ще дві тисячі. У подальшому вона (Позивач) дізналася, що Відповідачі будинок не купляли, а гроші брали з тим, щоб розрахуватися з іншими боргами; тепер з нею вони не хочуть мати ніяких стосунків, ховаються, їх сусіди кажуть, що я не перша, хто їх розшукує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судові засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на їх зареєстровану адресу місця проживання, встановлену в порядку виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 ЦПК України (а.с. 16-19), які поверталися без вручення з відмітками «адресат відсутній» (а.с. 32, 58-59, 60-61, 74, 75), «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 33, 35), «інші причини» (а.с. 34, 49, 51, 53), а також шляхом розміщення оголошень про їх виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 29-30, 40, 46, 56-57, 64-65, 73, 80-81).
За наведених обставин, Відповідачі вважаються належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на підставі пункту 4 частини восьмої, частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України.
Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачами судових повісток, виходить як з наведених вище положень статей 128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання (стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). За чинним законодавством України саме за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207).
З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті 55, 68 Конституції України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, наданою в судовому засіданні, вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Заслухавши пояснення Позивача, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, суд виходить з такого.
З матеріалів справи судом встановлено, що Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.11.2015 р. позичив у Позивача грошові кошти у розмірі 20 тисяч доларів США строком на два роки до 10.11.2017 р. під 1,5 % на місяць, зобов`язавшись повернути основну суму боргу в розмірі 20 тисяч доларів США по закінченню терміну позики, тобто до 10.11.2017 р.
Факт отримання ОСОБА_2 коштів за договором позики підтверджується наданим Позивачем у судовому засіданні 23.11.2020 р. оригіналом розписки названого Відповідача, що зроблена ним на ксерокопії його паспорту (а.с. 4, 84-85). При цьому в цій розписці зазначено також, що у випадку неспроможності ним виконати цю угоду, всю повноту відповідальності бере на себе його дружина ОСОБА_3 .
У свою чергу Відповідач ОСОБА_3 також на ксерокопії її паспорту надала Позивачеві розписку про те, що вона бере на себе відповідальність по сплаті боргу в розмірі 20 тисяч доларів США, що зазначені в угоді між її чоловіком ОСОБА_2 і громадянкою ОСОБА_1 ; оригінал цієї розписки також було надано Позивачем суду (а.с. 5, 87-88).
Отже, факт отримання Відповідачем ОСОБА_2 від Позивача ОСОБА_1 коштів у розмірі 20 тисяч доларів США, а також зобов`язання Відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути Позивачеві ці кошти в строк до 10.11.2017 р. підтверджується наданими суду в судовому засіданні 23.11.2020 р. оригіналами згаданих боргових розписок. При цьому відміток про повернення коштів Позивачеві ці розписки не містять.
Позивачем також вживалися заходи з повернення зазначених коштів, на підтвердження суду надано копію вимоги про повернення та підтвердження її відправлення та вручення одному з Відповідачів (а.с. 6-8).
За визначенням частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 464/3790/16-ц).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України); зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Таким чином, наявність у Позивача оригіналів двох боргових розписок обох Відповідачів відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без зазначення на них про повернення ними суми боргу, на думку суду, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 12.11.2020 р. у справі № 154/3443/18.
Крім того, зважаючи на зміст розписки Відповідача ОСОБА_3 , суд застосовує положення частини першої статті 546 ЦК України про те. Що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Згідно з положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Тому суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) та позицію Позивача в судових засіданнях, дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з визначенням суми заборгованості у національній валюті України.
За імперативними приписами частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідачів стягуються судові витрати на користь Позивача.
Відповідно до статей 509, 526, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 89, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Володарським РВГУ МВС України в Київській області 17.08.2002 р.), та зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Володарським РВГУ МВС України в Київській області 17.08.2002 р.), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), основну суму боргу за договором позики від 10.11.2015 р. у розмірі 489 990 (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 90 (дев`яносто) коп.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Володарським РВГУ МВС України в Київській області 17.08.2002 р.), та зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Володарським РВГУ МВС України в Київській області 17.08.2002 р.), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 4 899 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 90 (дев`яносто) коп.
Копії повного заочного рішення суду направити учасникам справи.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.
Повне рішення суду буде складено не пізніше 03.12.2020 р.
Повне рішення суду складено 03.12.2020 р.
Суддя Л. А. Макаренко