Справа № 203/4627/19
Провадження № 2-о/0203/14/2020
УХВАЛА

02 січня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Католікян М.О. розглянувши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

у с т а н о в и в:

24 грудня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали справу доходжу висновку про необхідність відмовити заявнику у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

В ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України зазначено перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ст.273 ЦПК ( 1502-06 ) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України ( 2006-07 ). Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 відносно неї, провести експертизу ДНК. Зазначає, що її мати перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 який визнав себе її батьком, однак у зв`язку з труднощами, припинив з її матір`ю сімейні стосунки та 04 липня 1980 року шлюб між ними було розірвано. Її ім`я по батькові у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері, як ОСОБА_3 . Проте в 1980 році її мати зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , який її удочерив надавши їй своє ім`я по батькові, а саме: ОСОБА_1 . На сьогоднішній день її біологічний батько ОСОБА_2 з нею спілкується, допомагає і хоче надати їй своє ім`я по батькові. В органах РАЦС вона не може змінити відомості про батька, тому вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення родинних стосунків (батьківства) шляхом проведення експертизи ДНК.

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Отже, за своїм юридичним змістом дані вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження та підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Також, вважаю за необхідне повернути сплачену заявником суму судового збору у відповідності до ст. 7 Закону України Про судовий збір, якою встановлено, що сплачена сума судового збору повертається в разі відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 19, 260, 261, 315 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Центральному районі м. Дніпра Дніпропетровської області повернути заявнику ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір, суму в розмірі 384,20грн., згідно квитанції № МР_АВ300597SNV_11487183 від 20 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному статтею 261 ЦПК.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 ЦПК.

Суддя М.О. Католікян