Справа № 521/29/20
Провадження №2-о/521/64/20
У Х В А Л А

про повернення заяви

03 січня 2020 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л., розглянувши цивільну справу заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Малиновський районний у м. Одесі відділ РАЦС Головного управління юстиції в Одеській області, про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси в інтересах заявника до суду звернувся його представник за довіреністю ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява підлягає поверненню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

На підтвердження повноважень представника заявника надано довіреність. Ані ордера, ані договір про надання правової допомоги не надано. Відповідно до Єдиного Реєстру Адвокатів України Васильєв Д.Є. як адвокат не значиться.

За таких обставин, заява підписана представником тільки за однією довіреністю за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва повертається заявнику.

Звернення до суду, з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України) передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Така позиція відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у адміністративній справі №9901/847/18, провадження №11-44заі19 за подібними правовідносинами.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

При таких обставинах, вважаю за необхідне заяву повернути заявнику, що не перешкоджає повторно звернутися до суду з вказаною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того, вважаю за необхідно роз`яснити заявнику, що він фактично просить встановити батьківство, на підставі 128 СК України. Цей факт необхідно встановити йому для прийняття спадщини.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» указано: При вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема, відповідно до ст. 128 СК України, вимоги про встановлення батьківства розглядаються в порядку позовного провадження.

Таким чином, в даному випадку цей факт не може бути розглянутим в порядку окремого провадження. На підставі цієї Постанови в п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК ( ЦПК в новій редакції 2017 ч. 1 ст. 186), а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній. Також, на думку суду, фактично з цієї даної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про права батьківства (як і право на спадщину) який може бути розглянуто в порядку позовного провадження., а не в порядку окремого провадження. В цьому ж листі вказано, що «Справи про встановлення батьківства стосовно дітей, які народилися після 1 жовтня 1968 р., при житті батьків розглядаються в порядку позовного провадження. Походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини до органів РАЦСу. Через відсутність такої заяви батьківство може бути встановлено судом у порядку позовного провадження за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої вона перебуває, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.».

Крім того, вважаю вказати заявнику, що оскільки цей факт необхідно встановити для прийняття спадщини, то заінтересованими особами по цім справам є інші спадкоємці, які прийняли спадщини, а за їх відсутності - Одеська міська рада.

Керуючись ст.ст. 185, 260-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Малиновський районний у м. Одесі відділ РАЦС Головного управління юстиції в Одеській області, про встановлення юридичного факт - повернути заявнику.

Ухвалу невідкладно надіслати заявникові зі всіма доданими до неї документами, копію заяви залишити в суді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя