Справа № 168/473/20
Провадження № 2/168/188/20
02 грудня 2020 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді Хаврони О.Й.,
з участю: секретаря Островерхої Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка заяву представника позивача щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Крім того, позивачем було заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат у справі.
У судовому засіданні представник позивача до закінчення судових дебатів у справі заявила, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
23.11.2020 р. представник позивача надіслала суду заяву з проханням вирішити питання про витрати на правничу допомогу та долучила до матеріалів справи докази в підтвердження їх понесення. До заяви додано договір про представництво та надання правничої допомоги, акт виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордера на загальну суму 5250 грн.
23.11.2020 р. від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, яке призначене на 10.30 год. 02.12.2020 р. без участі сторони позивача.
Відповідач у судове засідання 02.02.2020 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17.11.2020 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.
У позовній заяві позивачем було заявлено вимогу про розподіл судових витрат у справі.
Скориставшись положенням ч.8 ст.141 ЦПК України, 17.11.2020 р. представник позивача до закінчення судових дебатів у справі заявила, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України та у встановлений рішенням суду від 17.11.2020 р. строк представником позивача подано такі докази.
Рішенням суду від 17.11.2020 р. було призначено судове засідання для вирішення питання щодо судових витрат на 02.12.2020 р.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу ч.ч. 2, 3 ст.246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч.2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.

Згідно з приписами п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ч.4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

П.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами.

Адвокатом Шереметою В.М. надано суду договір про представництво та надання правничої допомоги від 01.06.2020 р., укладений із позивачем ОСОБА_3 (а.с. 72), акт виконаних робіт від 18.11.2020 р., розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с. 71), квитанцію до прибуткового касового ордера № 15 про сплату позивачем ОСОБА_1 5250 грн. витрат на правничу допомогу (а.с.68).

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача у судовому засіданні не визнавав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 не подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо консультування, ознайомлення з документами, підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості та участі в судових засіданнях. Суд вважає, що обсяг наданих адвокатом Шереметою В.М. послуг та виконаних робіт у даній справі відповідає вартості робіт, адвокат особисто брала участь у судових засіданнях під час розгляду справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки відповідачем не ставилось питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, сам розмір таких витрат є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 5250 грн. є підставною та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76, 77, 81, 137, 141, 260 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного додаткового рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про державну реєстрацію №0012879 від 04.12.2017 р.

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст додаткового рішення складено 02.12.2020 р.

Суддя О. Й. Хаврона