Справа № 750/9464/20
Провадження № 2-о/750/154/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Шилової Ж.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересовані особи: Чернігівська міська рада, ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем - своїм чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті чоловіка.

Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду пояснення та заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що просить розглядати справу за наявними у справі матеріалами.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, третьої особи ОСОБА_3 , допитавши у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14).

ОСОБА_4 та заявник по справі - ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, від 24.06.2005, видане Виконавчим комітетом Деснянської районної ради на підставі розпорядження (наказу) від 22.06.2005 № 690 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7937637 від 02.08.2005 (а.с. 20, 21).

Інша Ѕ частина вказаної квартири належить заявнику ОСОБА_1 (а.с. 20, 21).

Згідно інформації Другої чернігівської державної нотаріальної контори № 2128/01-16 від 27.10.2020, наданої на запит суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась (а.с. 75).

Інший спадкоємець після смерті ОСОБА_4 його син ОСОБА_3 , який приймає участь у справі в якості заінтересованої особи, у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував та пояснив, що наміру приймати спадщину не має.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 в період з 31 травня 2005 року по 22 вересня 2016 року, зареєстрована у цій квартирі також з 11 березня 2020 року, в період з 22 вересня 2016 року по 11 березня 2020 року заявник ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11-13).

Проте, як пояснила у судовому засіданні заявник, реєстрація місця проживання за іншою адресою носило формальний характер, так як в цей період вона фактично продовжувала проживати разом із своїм чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки ОСББ «Сокіл-11» № 43 від 10.10.2020 ОСОБА_4 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , один, але фактично проживав разом зі своєю дружиною, заявником по справі ОСОБА_1 та вів з нею спільне господарство, що також підтверджується копією акту № 11 від 10.10.2020 про встановлення факту проживання не зареєстрованих осіб (а.с. 17, 29).

Як пояснив у судовому засіданні представник заявника, усю спадщину, як спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина, заявник по справі ОСОБА_1 , яка на день смерті проживала за однією адресою із своїм чоловіком без реєстрації свого місця проживання, здійснювала за ним догляд до дня смерті, поховала останнього за власні кошти та вступила в управління і розпорядження спадковим майном, так як почала користуватися житловим приміщенням в якому був зареєстрований померлий.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду показали, що ОСОБА_1 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті. В цій же квартирі вона продовжує проживати і зараз.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1220, 1222, 1270 ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті третьої вказаного Закону місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для заявника юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому суд вбачає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем - своїм чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем - своїм чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.П. Рахманкулова