Провадження №2/523/2229/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача, адвоката - Кузнєцової Л.В.

за участю представника відповідача, адвоката - Ліхунжан Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, припинення права власності на частку та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, припинення права власності на частку та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач з 06 січня 1988 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2006 році було розірвано.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2011 року було розділено майно подружжя та виділено у власність ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а іншу 1/2 частину вищевказаної квартири було виділено у власність ОСОБА_1 .

Після розлучення між сторонами склалися неприязні стосунки, в зв`язку з чим спільне користування квартирою є неможливим. Квартирою користуються відповідачка та їх спільна з позивачем донька ОСОБА_3 . Позивача до квартири вони не пускають, змінили замки, тим самим позбавивши його права користування, володіння та розпорядження своєю власністю.

Таким чином, позивач просив припинити право власності на частину квартиру, а також стягнути з відповідачки ринкову вартість його частки у праві власності на квартиру. (Т.1, а.с. 1-4)

Заочним рішенням суду від 28.03.2019р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, припинення права власності на частку та визнання права власності були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 328246 гривень, припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2011р., після сплати ОСОБА_1 коштів у розмірі 328246 гривень згідно п. 2 даного рішення, а стягнуто судового збору у розмірі 3900 гривень. (Т.1, а.с. 119-121)

25.07.2019р. ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення суду від 28.03.2019р.. (Т.1, а.с. 132-135)

Ухвалою суду від 13.02.2020р. заочне рішення суду від 28.03.2019р. було скасовано та справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання на 21.03.2020р. (Т.1, а.с. 193)

Ухвалою суду від 27.10.2020р. було закрите підготовче провадження. (Т.1, а.с. 256)

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснила, що відповідачка не дає можливості користуватись квартирою, а всі спроби вирішувати питання мирним шляхом були безрезультатними. Позивач також пропонував укласти мирову угоду шляхом визнання за відповідачкою право власності на його частку, проте просив погасити заборгованість за комунальними послугами.

В судовому засіданні представник відповідачки пояснила, що відповідачка позовні вимоги не визнає, оскільки вона людиною з інвалідності, має невеликий дохід, а також не має іншого житла. Отже сплати грошову компенсацію за належну позивачку частку квартири вона не має можливості. В той же час, відповідачка не заперечую, щоб позивач подарував належну йому частку дочці ОСОБА_3 . Комунальні платежі вона сплачує за наявною можливістю.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить у рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки за кожним. (а.с. 7-9)

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2011р. було зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . (Т.1,а.с. 10-11)

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , незважаючи на вищевказане рішення суду не має можливості користуватись квартирою АДРЕСА_1 , оскільки спільне користування квартирою, враховуючи наявність особистого конфлікту між позивачем та відповідачкою є неможливим.

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Верховний суд України у постанові від 16 січня 2012 року № 6-81цс11 визначив, що частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 постійно проживає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , іншого житла вона не має. (Т.1, а.с. 137)

Окрім того, вона є особою з інвалідністю 2- ої групи, отримає пенсію по інвалідності, інших доходів не має. (Т.1,а.с. 146-147)

Суд вважає, що у разі задоволення позову відповідачка фактично не зможе виконати рішення суду в частині стягнення з неї грошової компенсації, оскільки у неї не має необхідних коштів, а розмір її доходу є недостатнім, при цьому єдиним майном у відповідачки є лише спірна квартира.

На підставі викладеного, суд вважає, що задоволення позовних вимог позивача завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Суд також вважає, що у позивача є можливість іншим шляхом розпорядитись належною часткою у праві спільної часткової власності, у тому числі шляхом її продажу, дарування ін..

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, припинення права власності на частку та визнання права власності, стягнення грошової компенсації - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя:

Повний текст складено та підписано 26.11.2020р.