Справа №295/9964/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Глущенко Я.В.,

за участю: представника відповідача адвоката Кравчука В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм» про визнання правочинів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір №0 від 29.05.2008 року, підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк»); визнати недійсним договір іпотеки від 29.05.2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №9642.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.08.2018 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі у якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ректайм».

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.08.2018 року заяву представника відповідача ТОВ «Ректайм» задоволено, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

11.09.2018 року до суду від представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та забезпечення позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.12.2018 року клопотання представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 28.01.2019 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17.12.2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2019 року клопотання представника позивача задоволено, призначено по справі судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 16.07.2019 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про залишення без задоволення заяви представника позивача про призначення у справі судово-економічної експертизи.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача, призначено по справі судово-економічну експертизу та зупинено провадження по справі.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 18.09.2019 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2019 року залишено без змін.

11.02.2020 року до суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гриненко І.М. за результатами проведення судово-економічної експертизи від 30.01.2020 року №31052/19-72, відповідно до якого зазначена в меморіальному ордері від 29.05.2008 року № видача грошових коштів Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») Товариству з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» в якості кредиту за кредитним договором від 29.05.2008 року № 0, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промоптторг», документально не підтверджується.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.02.2020 року поновлено провадження у цивільній справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ТОВ «Ректайм» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні судом поставлено на вирішення питання закриття провадження по справі, щодо якого не заперечував представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк».

Вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України (тут і далі у редакції вищевказаного Закону).

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до положень статей 572, 574, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, ОСОБА_1 як іпотекодавець подала до суду позов до юридичних осіб, як кредитора та поручителя, які є сторонами основного зобов`язання, а саме кредитного договору та договору поруки. Тобто, між позивачем та відповідачами наявний спір щодо визнання недійсними правочинів, а саме кредитного договору, укладеного у господарській діяльності між юридичними особами та договору іпотеки, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями статті 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14 статті 20 ГПК України).

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/1733/18.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому є підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ч.2 ст.256, 259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм» про визнання правочинів недійсними, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 18.06.2020 року.

Суддя: С.М. Полонець