ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2020 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Черніцької І.М.

за участі секретаря судового засідання Бойко І.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Черніцької І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільського області Кравець Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіна Лілія Володимирівна про визнання договорів дарування недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за № 607/18248/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільського області Кравець Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіна Лілія Володимирівна про визнання недійсними договорів дарування: житлового будинку від 29 березня 2017 року за №434, земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436, магазину від 31 травня 2017 року за №482, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 485, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 488, садового будинку від 11 травня 2017 року за № 702, земельної ділянки від 11 травня 2017 року.

28 грудня 2019 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід головуючого судді по справі.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що позивач вже зверталась до суду із позовом про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку від 29 березня 2017 року за №434, земельної ділянки від 29 березня 2017 року за №436, магазину від 31 травня 2017 року за №482, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 485, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за №491, земельної ділянки від 31 травня 2017 року за № 488 та щодо даних вимог, між тими самими сторонами, з тих самих підстав вже є судове рішення, яке набрало законної сили, а саме ухвала Тернопільського апеляційного суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивачки від позову. Відмінність даних позовів полягає лише у посиланні позивача на різні норми матеріального права. Однак, головуючий суддя по справі в порушення вимог процесуального закону постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, що викликає сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Окрім того, зазначає, що нею було виявлено порушення правил розподілу даної справи, який відбувався без додержання принципу випадковості та не у хронологічному порядку, без реального урахування завантаженості кожного судді. Із вказаних підстав, нею був заявлений відвід головуючому судді по справі, який був залишений без задоволення.

Однак, 11 грудня 2019 року судом при розгляді її заяви про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 було постановлено ухвалу про відмову у закритті провадження у справі. Вказані дії головуючого судді змусили її подати заяву про відвід головуючого судді. При цьому, заявник вказує, що дана заява подається нею не виключно з підстав її незгоди з прийнятим процесуальним рішенням, а з підстав незгоди із процесуальними діями, а в деяких випадках -бездіяльністю суду, що супроводжується прийняттям тих чи інших процесуальних рішень. Дана заява не є ідентичною заяві про відвід від 03 вересня 2019 року та не спрямована на затягування розгляду справи.

Зазначає, що після ознайомлення із змістом ухвали суду від 11 грудня 2019 року у неї виникли цілком обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого судді по справі.

Вказує, що у судовому засіданні 19 вересня 2019 року вже розглядалась її заява про закриття провадження у справі та ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні заяви було відмовлено. Підставою відмовити у задоволенні заяви, окрім інших, був інший суб`єктивний склад учасників справі. Проте, в ухвалі суду від 11 грудня 2019 року про вказану обставину судом не зазначено.

Також зазначає, що суд вдався до перекручування обставин справи. Зокрема, описуючи обставини справи за №607/15555/17, суд не зазначає обставин справи на які посилається позивач як на підставу позовних вимог та які є ідентичними даній справі, а лише наводить посилання на норми матеріального права, що на думку заявниці не свідчить про відмінність підстав позову.

Також вказує, що як у справі за №607/15555/17, так і у даній справі позивачка вибрала спосіб захисту шляхом визнання договорів дарування недійсними, навівши при цьому певні обставини їх укладення, які є ідентичними в обох справах. Відтак суд, постановляючи ухвалу про відмову у закритті провадження у справі, ігнорує принцип обов`язковості судового рішення, а саме ухвали Тернопільського апеляційного суду від 27 червня 2019 року про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позовних вимог щодо визнання недійсними договорів дарування, які є предметом розгляду даної справи.

Судом, в ухвалі від 11 грудня 2019 року, не зазначено мотивів відхилення її аргументів, неналежним чином досліджено правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 25 червня 2019 у справі за № 924/1473/15. Натомість позиція позивача відображена обширно.

Посилаючись на вищенаведене, вважає за необхідне, заявити відвід судді.

Положеннями ч. 8 ст. 40 ЦПК України встановлено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст.ст. 36, 37, 39 ЦПК України передбачені підстави для відводу та самовідводу суддів.

Статтею 39 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити відвід судді.

Згідно з вимогами частин 2, 3, 7 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно пункту 7 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід.

Відповідно до пункту 11 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 252 ЦПК України до вирішення питання про відвід.

Суд, розглянувши заяву та матеріали справи, вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи ;було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Як вбачається із змісту поданої заяви, даний відвід базується на незгоді відповідача із процесуальним рішенням судді по справі, а саме постановлення ухвали суду від 11 грудня 2019 року щодо відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, що в силу вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді .

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому вважає, що провадження у справі слід зупинити та передати справу для вирішення питання про відвід судді Черніцької І.М. іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36 - 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Черніцької І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільського області Кравець Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіна Лілія Володимирівна про визнання договорів дарування недійсними передати до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для виконання вимог частини 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільського області Кравець Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіна Лілія Володимирівна про визнання договорів дарування недійсними зупинити.

Копію ухвали направити (вручити) учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Повна ухвала суду складена 02 січня 2020 року.

Головуючий