ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2917/20 Справа № 204/5567/19 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Мамедовой О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес», Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання скасувати державну реєстрацію права власності на комбайн, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення суми,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року позивачзвернулася до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини, виданого 08.06.2010 року Криворізькою ІДТН, належить комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, об`єм двигуна 6400 см. куб. На початку січня 2015 року вказаний комбайн був переданий ОСОБА_2 на зберігання до ТОВ «СФГ ГЕРМЕС». Жодних дій після січня 2015 року у відношенні комбайну ОСОБА_2 не вчиняла. 4 вересня 2018 року представником ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» було здійснено телефонний дзвінок для з`ясування питання щодо продовження зберігання вищевказаного комбайну. Під час розмови їй було повідомлено, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ФОП ОСОБА_1 , за матеріалами якої останній начебто є власником вищевказаного комбайну з 2016 року та його вимоги полягають у стягненні орендної плати на свою користь за начебто належний йому комбайн. 10 вересня 2018 року позивачка отримала з Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області відповідь, з якої дізналася, що 16.05.2016 року власником зазначеного комбайну став ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 10.05.2016 року, сторонами договору є: ОСОБА_2 (комітент), ТОВ «М.В.Л.ГРУП» (комісіонер) та ОСОБА_1 (покупець). Однак, при цьому, вона жодного договору з колишнім директором ТОВ «СФГ Гермес» ОСОБА_1 або ФОП ОСОБА_1 не укладала, транспортний засіб не відчужувала, про існування договору купівлі-продажу вищезазначеного комбайна та переоформлення його на нового власника вона не знала, будь-яких документів з цього приводу не підписувала, особисто або через представників зі ОСОБА_1 ніколи не спілкувалась та не знайома. Отже, процедура набуття права власності ОСОБА_1 на вищевказаний комбайн зернозбиральний здійснена з порушенням вимог закону, проти волі власника майна, її підпис у договорі є підробленим, що в свою чергу свідчить про порушення вимог ст.ст. 202, 203 ЦК України, робить його нікчемним відповідно до закону та є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року. Даним договором порушено право позивача на володіння, користування та розпорядження власним майном. Позивачці також стало відомо, що 13.11.2018 Господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» про зобов`язання відповідача повернути позивачу комбайн зернозбиральний та стягнення основного боргу у розмірі 160 000 грн., пені у розмірі 82 236 грн. 76 коп., інфляційної складової у розмірі 34 976 грн. та 3% річних у розмірі 8 525 грн. 47 коп., яким позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, у зустрічному позові ТОВ «СФГ Гермес» відмовлено. Згідно з мотивувальною частиною рішення, ФОП ОСОБА_1 як орендодавцем та ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» як орендарем був підписаний договір оренди сільськогосподарської техніки №0106-2016 від 01.06.2016, згідно з яким орендодавець зобов`язується передати за плату орендарю у строкове користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове користування сільськогосподарську техніку (комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 21748 НОМЕР_3 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424). Встановлені судом у господарській справі виплати з ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» на користь ОСОБА_1 є нічим іншим ніж доходом останнього від використання майна, отриманого у власність без належної правової підстави.

З урахуванням викладеного позивач просила суд визнати недійсним Договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року комбайну зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію машини, згідно з яким власником комбайну зернозбирального, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, є ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 43027 АЕ, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, за ОСОБА_1 та відновити становище, яке існувало до видання акта реєстрації комбайну шляхом поновлення реєстрації права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 43027 АЕ, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424 за ОСОБА_2 , видавши їй на її ім`я свідоцтво про реєстрацію даного комбайну; витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ ГЕРМЕС» комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424; стягнути усі доходи, які отримав ОСОБА_1 , передавши комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_5 , в оренду ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» за час незаконного володіння майном, а саме: основного боргу у розмірі 160 000 грн., пені у розмірі 82 236 грн. 76 коп., інфляційної складової у розмірі 34 976 грн. та 3% річних у розмірі 8 525 грн. 47 коп., а всього 285 738 грн. 23 коп.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року позов задоволено частково. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року комбайну зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424. Визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 , а саме: комбайну зернозбирального реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, згідно з яким власником комбайну є ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 43027 АЕ, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, за ОСОБА_1 та відновити становище шляхом поновлення реєстрації права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 43027 НОМЕР_3 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424 за ОСОБА_2 , видавши їй свідоцтво про реєстрацію комбайну зернозбирального, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 . Витребувано з незаконного володіння ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» на користь ОСОБА_2 комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 та ТОВ СФГ Гермес відповідно до ст. 360 ЦПК України подали відзиви, в яких просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 від 08 червня 2010 року, виданого Криворізькою ІДТН, ОСОБА_2 на праві власності належав комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 21748 НОМЕР_3 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, об`єм двигуна 6400 см. Куб.

01 січня 2015 року між ТОВ «СФГ Гермес», як зберігачем, та ОСОБА_2 , як поклажодавцем, було укладено Договір зберігання, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала, а ТОВ «СФГ Гермес» прийняло на зберігання комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 21748 НОМЕР_3 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, в кількості однієї одиниці, зберігання є безоплатним.

Встановлено, що 01 січня 2015 року ТОВ «СФГ Гермес» в особі директора Білик А.М. та ОСОБА_2 було підписано Акт приймання-передачі транспортного засобу - комбайна зернозбирального, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кількості однієї одиниці, та техпаспорт на даний комбайн серії НОМЕР_7 .

У вересні 2018 року, як стало відомо позивачу, належний їй на праві власності комбайн зернозбиральний марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, був перереєстрований на іншу особу та новим власником вказаного комбайну став ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 травня 2016 року.

Судом встановлено, що 16 травня 2016 року право власності на комбайн зернозбиральний, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, було зареєстровано на ОСОБА_1 , реєстраційний номер машини змінено на НОМЕР_4 .

Підставою для реєстрації вищезазначеного комбайну зернозбирального на ОСОБА_1 став договір купівлі-продажу (договір комісії) № 0057-167 від 10 травня 2016 року, підписаний від імені ОСОБА_2 , як комітента, ТОВ «М.В.Л.ГРУП», як комісіонера, та ОСОБА_1 , як покупця.

Встановлено судом, що ОСОБА_2 договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року не підписувала, що підтверджується висновком експерта № 6024-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000884, складеним 22 листопада 2018 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 Ю.В.

Оскільки ОСОБА_2 спірний договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року не підписувала, то суд прийшов до висновку про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладання спірного договору купівлі-продажу, так само на відчуження зі своєї власності спірного комбайна на користь ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції посилався на те, що вчиненням оспорюваного договору купівлі-продажу відповідачем ОСОБА_1 було порушено право власності позивачки ОСОБА_2 , у зв`язку з чим порушене право підлягає судовому захисту, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 0057-167 від 10.05.2016 року комбайну зернозбирального, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424.

Оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року комбайну зернозбирального, суд прийшов до висновку про необхідність визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 , а саме: комбайну зернозбирального реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, згідно з яким власником комбайну є ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 43027 АЕ, марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, за ОСОБА_1 та відновити становище шляхом поновлення реєстрації права власності на комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер 43027 НОМЕР_3 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424 за ОСОБА_2 , видавши їй свідоцтво про реєстрацію комбайну зернозбирального, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 .

Судом встановлено та визнавалось в судовому засіданні представником відповідача ТОВ «СФГ ГЕРМЕС», що на час розгляду справи комбайн зернозбиральний марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, знаходився на території ТОВ «СФГ ГЕРМЕС».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що комбайн зернозбиральний марки CLAАS DOMINATOR-204-MEGA, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1998 року випуску, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № 457424, необхідно витребувати з незаконного володіння ТОВ «СФГ ГЕРМЕС» на користь ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення зі ОСОБА_1 усіх доходів, які він отримав, передавши комбайн в оренду ТОВ «СФГ ГЕРМЕС», суд виходив з недоведеності, зокрема, суд зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що на час розгляду справи ОСОБА_1 дійсно отримав доходи від передання комбайну в оренду ТОВ «СФГ ГЕРМЕС»; доказів того, що ТОВ «СФГ Гермес» на теперішній час виконано рішення суду про стягнення на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми основного боргу 160 000 грн., пені 82 236, 76 грн., інфляційної складової 34 976 грн., 3% річних 8 525, 47 грн., матеріали справи не містять.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу комбайну на підставі відсутності волевиявлення ОСОБА_2 на укладення такого договору зі ОСОБА_1 не могла бути задоволена за умови відсутності вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу (комісії).

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера. Комісіонер діє в чужих інтересах, але від власного імені, тобто є самостійною стороною у правочині.

Тобто, договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна.

Разом з цим, згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відмежування договору комісії від договору купівлі-продажу слід провадити за такими обставинами: якщо предметом договору купівлі-продажу є передача майна у власність, то предметом договору комісії є тільки надання послуг шляхом укладення правочинів для такої передачі.

Договір № 0057-167 від 10 травня 2016 року за своєю правовою конструкцією є саме договором купівлі-продажу, а не договором комісії, оскільки він спрямований на передачу майна у власність, є оплатним, зумовлює взаємне виникнення прав і обов`язків, в той час як договір комісії є лише правочином щодо надання послуг.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вимогами статті 216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що фактично підставою для відчуження ОСОБА_2 та реєстрації права власності на ОСОБА_1 комбайну став оспорюваний договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року, в якому міститься підпис від імені ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 оскаржуваний договір не підписувала, що підтверджується висновком експерта № 6024-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000884, складеним 22 листопада 2018 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Соломаха Ю.В.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 спірний договір купівлі-продажу № 0057- 167 від 10 травня 2016 року не підписувала, то суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладання спірного договору купівлі-продажу, так само на відчуження зі своєї власності спірного комбайна на користь ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на встановлені у рішенні господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/3544/18 від 13.11.2019 обставини є помилковими. Апелянтом не враховано положень п. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 при розгляді господарської справи участі не брала.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом (п. 4 ст. 82 ЦПК України).

Тому, цілком обґрунтованим є висновок суду першої інстанції стосовно твердження сторони відповідача ОСОБА_1 про те, що вищевказаний договір зберігання не міг бути укладений у січні 2015 року, є недоведеними належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції дослідив та надав оцінку всім доказам, які надавали сторони справи.

Посилання апелянта на відсутність оцінки наданим ним доказам не відповідають дійсності.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив стосовно заперечень та наданих до них доказів представника ОСОБА_1 до матеріалів справи з приводу здійснення дій ОСОБА_2 , спрямованих на зняття з обліку спірного комбайну, що навіть у випадку, якщо ОСОБА_2 вчиняла дії, спрямовані на зняття з обліку спірного комбайну зернозбирального для його подальшої реалізації, це не спростовує того факту, що позивач не підписувала спірний договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року. Факт зняття комбайну з обліку жодним чином не свідчить про волевиявлення позивачки продати комбайн саме відповідачу.

Також, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про виклик свідка (спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції, розглянувши вказану заяву, вирішив відмовити у її задоволенні, оскільки саме наміри ОСОБА_2 щодо продажу або не продажу спірного комбайну зернозбирального не є обставинами, які підлягають доказуванню у даній справі, предметом спору у даній справі є, зокрема, договір купівлі-продажу № 0057-167 від 10 травня 2016 року, на підставі якого право власності на спірний комбайн зернозбиральний набув ОСОБА_1 , а з заяви представника відповідача про виклик свідка не вбачається, що вказаному свідку відомі будь-які обставини з цього приводу.

Крім того, ОСОБА_1 помилково вважає висновок експерта № 6024-18 від 22.11.2018 недопустимим доказом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Саме для встановлення важливих обставин справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд першої інстанції витребував висновок № 6024-18 від 22.11.2018, який надав змогу однозначно стверджувати, що процедури набуття права власності ОСОБА_1 на комбайн зернозбиральний, марки CLAAS DOMINATOR 204-MEGA, 1998 року випуску здійснено з порушенням вимог закону, проти волі власника майна.

В рамках розгляду справи № 204/5567/19 клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлялось, а у суду були відсутні підстави для самостійного її призначення, оскільки стороною було надано висновок експерту.

Згідно зч. 1, ч. 2 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Таким чином, висновок судової почеркознавчої експертизи № 6024-18 від 22.11.2018 є достовірним, належним та допустимим доказом.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що справа розглянута судом без порушень правил територіальної підсудності.

Так, постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2020 року ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року про відкриття провадження була залишена без змін, як така, що постановлена судом першої інстанції з додержанням правил територіальної підсудності та норм процесуального права.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2019року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова