справа № 274/6850/20
провадження № 2/0274/1928/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.12.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Гуменюка О.В. звернулась до суду із вказаним позовом. Просить визнати виконавчий напис №6322, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 10.07.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором №zrxrRX09660063 від 28.02.2008 року в сумі 117795,79 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з постанови старшого державного виконавця Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ в Житомирській області від 17.05.2018 року їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №6322, виданого 10.07.2017 року Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №zrxrRX09660063 від 28.02.2008 року.

Зазначає, що виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 10.07.2017 року з неї на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору в сумі 114795 грн. 79 коп. Виконавчий напис видано з метою погашення заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений із суттєвими порушеннями закону. Так, вказаний виконавчий напис вчинений не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того, нотаріусом не взято до уваги, що вказана сума не є безспірною, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості. Нотаріус взагалі не повідомляв позивача про вимогу кредитора. Також, нотаріусом взагалі не прийнято до уваги, що трирічний строк позовної давності минув. Тому, позивач вважає, що підстав для винесення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором з неї у приватного нотаріуса не було. Тому, просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Позивачка зазначає, що банк не надав нотаріусу доказів направлення листа-вимоги про погашення кредитної заборгованості, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчих написів. Крім того, банком не надано нотаріусу документів про безспірність вимог стягувача, якими можуть бути лише первинні документи. Також виконавчі написи не можуть вчинятися щодо зобов`язань, які виникають на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені.

23.11.2020 року на адресу Бердичівського міськрайонного суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що вони не обґрунтовані належним чином. Зокрема позивачкою не спростовано розмір кредитної заборгованості та не доведено її спірність. Вважає, що на день вирішення спору не передбачено такого способу захисту прав, як визнання виконавчих написів (актів чи дій) нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Виконавчий напис є правомірним та вчинений з дотриманням всіх вимог законодавства.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 також не з`явилася в судове засідання. Проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилася, пояснень не надала. Просила розглянути справу в її відсутності, згідно вимог закону. Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, реєстраційний № 6322 від 10.07.2017 року вбачається, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору №zrxrRX09660063 від 28.02.2008 року в сумі 117795 грн. 79 коп. та 3000 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

Постановою старшого державного виконавця Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ в Житомирській області Лещенком Р.Ю. від 17.05.2018 року повернуто виконавчий напис нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №6322 від 10.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №zrxrRX09660063 від 28.02.2008 року, в зв`язку з відсутністю майна на яке може бути звернуто стягнення, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п. 282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

В правовій позиції Верховного суду України викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р.за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи:якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно п. 5.1 та п. 5.2 п. 5 глави 16 розділу ІІ зазначеного Порядку Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Судом встановлено, що на момент видачі нотаріусом виконавчого напису, що є предметом оскарження, а саме станом на 10.07.2017 року закінчився трирічний строк позовної давності, так як кредитний договір було укладено 28.02.2008 року по 28.02.2010 року. Тобто, початок перебігу строку позовної давності почався 29.02.2010 року і строк позовної давності по даному кредитному договору закінчився 29.02.2013 року.

Вищевикладене свідчить про те, що заборгованість не була безспірною, тобто, були відсутні законні підстави для видачі виконавчого напису.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не пропущено банком строк позовної давності, а також не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Як вбачається з копії письмової вимоги на ім"я ОСОБА_1 від 26.06.2017 р., представником за довіреністю ОСОБА_4 пропонувалося позивачці погасити заборгованість в розмірі 115 295,79 грн. Повідомили, що термін повернення кредиту та сплати плати за кредитом вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов"язковим до повернення і сплати в повному обсязі протягом 5 (п"яти) календарних днів з дати відправлення письмової вимоги.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила) рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Таким чином, з врахуванням письмових доказів, наданих сторонами, судом встановлено, що повідомлення з вимогою про усунення порушень за кредитним договором від 28.02.2008 року позивачкою не отримувалося.

Зокрема суду не надано копії рекомендованого повідомлення, з якого б вбачалося, що позивачкою або повнолітнім членом її родини під розписку отримано зазначений рекомендований лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором від 28.02.2008 року.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами, направлення позивачу письмової вимоги щодо усунення порушень, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.12-13,76-,81,141,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6322, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 10.07.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором №zrxrRX09660063 від 28.02.2008 року в сумі 117795,79 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко