Справа № 226/1395/20
Справа № 226/1395/20
Провадження № 2/226/532/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі - ДП «Мирноградвугілля») про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, в обґрунтування якого вказав, що з 09.04.2013 по 25.10.2019 він працював на ДП «Мирноградвугілля» гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті та був звільнений за власним бажанням за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я з виплатою одноразової допомоги як пенсіонеру. Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії (далі ЦЛЕК) від 24.03.2020 Інститутом медицини праці ім.Ю.І.Кундієва НАМН України йому було вперше встановлено професійне захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого) ступеня. 09.04.2020 комісією було складено акт форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. 19.05.2020 обласною профпатологічною МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванню та 65% втрати працездатності безстроково, в тому числі 30% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 25% внаслідок хронічного бронхіту, 10% внаслідок приглухуватості, та було рекомендовано медикаментозне і санаторно-курортне лікування, диспансерне спостереження невролога, пульмонолога, ЛОР. Внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних і душевних стражданнях через неможливість продовження професійної роботи, необхідність вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливість вести активний спосіб життя, що впливає на звичний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Його переслідує тягнучий біль в поперековому відділ хребта, особливо на погоду, йому боляче сидіти, ходити, нахилятися, виконувати звичайні рухи, він швидко втомлюється від незначних навантажень, з`явилась загальна слабкість, головокружіння, дратівливість. Все це приводить до фізичних та моральних страждань та дискомфорту, відчуття пригніченості. Важливим фактором, що додає додаткових психічних страждань, є незворотність змін в пошкоджених органах, які завжди будуть створювати йому больові відчуття та незручності. Внаслідок викликаних профзахворюванням погіршень здоров`я він вимушений значний час витрачати на відвідування медичних закладів, проходження обстежень, лікування, що також завдає незручності, обмеження спілкування з родиною та близькими, та призводить до порушення нормальних життєвих зв`язків. Оскільки підприємство не забезпечило йому безпечних та нешкідливих умов праці, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування заподіяної йому внаслідок професійного захворювання шкоди 90000 грн.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» Заговорич Є.Г. до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та надав відзив на позов, відповідно до якого підприємство позовні вимоги відповідача визнає частково, оскільки сума у 90000 грн не відповідає моральним стражданням позивача у зв`язку з професійним захворюванням. Професійне захворювання позивачу встановлено по факту роботи 20 років 15 днів в шкідливих умовах, з яких 6 років 6 місяців тільки на ВП «Шахта Капітальна». Тобто доля шкідливих умов у відповідача, що сприяла професійному захворюванню дорівнює менше 30%. Тому відповідач вважає, що сума шкоди не повинна перевищувати 20000 грн.

Ухвалою судді від 09.06.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1972 року народження, з 09.04.2013 по 25.10.2019 перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», працюючи гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 25.10.2019 він був звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, після звільнення з підприємства відповідача відомості про роботу відсутні, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.9-13).

З 12.03.2017 по 20.03.2017, з 14.09.2017 по 22.09.2017, з 12.02.2018 по 21.02.2018, з 06.03.2018 по 19.03.2018, з 17.04.2018 по 26.04.2018, з 02.01.2019 по 14.01.2019, з 04.06.2019 по 13.06.2019, з 27.08.2019 по 05.09.2019, ОСОБА_1 перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» з діагнозами: хронічний бронхіт у фазі загострення, хронічна сенсоневральна приглухуватість, хронічна вертеброгенна п/кр радикулопатія в стадії загострення, рецедивуючий перебіг, що підтверджується виписками з амбулаторної карти позивача, виписками із медичних карт стаціонарного хворого № 1846-197, 5648-699, в яких зафіксовані скарги позивача біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в S ногу, посилюючі при найменших рухах, періодичні судомні стягування у S нозі, утруднення при ходьбі, скарги на сухий кашель, задишку при помірному фізичному навантаження, болі в грудній клітині, зниження слуху, шум у вухах, у зв`язку з чим позивачу були встановлені протипоказання до роботи в умовах дії пилу, шуму, токсичних та подразнюючих речовин, фізичних навантажень, переохолоджень, у вимушеній робочій позі, та рекомендовано нагляд у терапевта, невролога, ЛОР, профпатолога санаторно-курортне лікування, огляд у клініці професійних захворювань (а.с.28-35).

За направленням профпатолога ОСОБА_1 у зв`язку з вказаними хворобами пройшов стаціонарне лікування у клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» з 16.03.2020 по 26.03.2020 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 312) (а.с.28-29).

Згідно з медичним висновком центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 24.03.2020 № 11/294 у ОСОБА_1 виявлені: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ступеня. Захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, інформація про умови праці, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу), параметри яких перевищували допустимі величини, дії пилу, шуму, концентрації яких перевищували ГДК та ГДР, стаж в шкідливих умовах праці - 25 років. Позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, шуму, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, переохолоджень, у вимушеній робочий позі (а.с.27).

За результатами розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань, що вперше встановлені у позивача ОСОБА_1 , а саме: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., 09.04.2020 на підприємстві відповідача складено акт за формою П-4, затверджений начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області. У п.18 даного акту зазначено, що причиною професійних захворювань позивача є робота в умовах тривалого впливу на організм шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, рівні та концентрації яких перевищували допустимі параметри фізичних навантажень, вимушеної робочої пози, нахилів корпусу вище допустимих параметрів, виробничого шуму та пилу, концентрація яких перевищувала ГДК та ГДР (а.с.14-18).

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 19.05.2020 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 19.05.2020 позивачу у зв`язку з професійним захворюванням вперше встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності: 30% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 25% внаслідок хронічного бронхіту, 10% внаслідок приглухуватості, та третя група інвалідності безстроково, з рекомендаціями санаторно-курортного та медикаментозного лікування, спостереження у невролога, пульмонолога, ЛОР (а.с.19, 20).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику у наслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється Фондом у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001 року.

Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

За отриманим професійним захворюванням позивачу вперше була встановлена втрата професійної працездатності 19.05.2020, тому суд керується законодавством, діючим у зазначений період часу, тобто на час виникнення спірних правовідносин, бо це регламентовано ст.5 ЦК України, згідно якої акти цивільного законодавства, до яких відноситься Закон № 1105-ХIV, регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки Фонд на час виникнення спірних правовідносин не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов`язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов`язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоров`я працівника.

Наявність небезпечних і шкідливих умов праці позивача, які стали причиною професійного захворювання позивача, встановлена актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 .

Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого ним професійного захворювання, а висновок МСЭК від 19.05.2020 підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт. Тому суд не приймає доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди та те, що факт наявності моральної шкоди визначається лише медико-соціальною експертною комісією.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 неодноразово звертався за допомогою до медичних установ через захворювання, які визначено професійними. В історіях його хвороб зафіксовано скарги на загальну слабкість, часті напади кашлю, задуху при помірному фізичному навантаженні, біль в грудній клітині, на біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в ногу, посилюючі при найменших рухах, періодичні судомні стягування у нозі, утруднення при ходьбі, скарги на зниження слуху, шум у вухах.

Отримані позивачем захворювання потребують від нього продовження лікування, спостереження у лікарів, обмежили виконувати фізичну роботу, тобто через больові відчуття та незручності погіршили якість його життєдіяльності.

Наведене свідчать про те, що позивач тривалий час зазнавав і по теперішній час зазнає фізичну біль і психічні страждання, внаслідок чого порушилися його нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач на момент розслідування причини виникнення професійного захворювання не працював на шахті, однак, передумовою виникнення професійних захворювань позивача стала довготривала праця на вугільних підприємствах (понад 25 років), у тому числі на підприємстві відповідача (понад 6 років) у несприятливих умовах. До того ж, у зв`язку з загостреннями хронічних хвороб позивач перед звільненням декілька місяців перебував на лікарняному, його звільнення відбулося за станом здоров`я. Роз`яснення умов праці і можливості їх впливу на здоров`я не виключає відповідальності підприємства у разі настання негативних наслідків.

При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо часткового періоду роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, оскільки підприємство відповідає тільки за той період роботи, в який позивач у нього працював.

Враховуючи час роботи позивача на підприємстві відповідача при тривалій праці у шкідливих умовах, які призвели до захворювання, на інших гірничих підприємствах, характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоров`я, розмір і безстроковий характер стійкої втрати професійної працездатності, істотність вимушеності змін у життєвих стосунках потерпілого, який у віці 47 років втратив 65% своєї працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, те, що отримане ним ушкодження здоров`я заважає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, потребує продовжувати лікування, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає можливим визначити позивачу розмір моральної шкоди у 28000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній сумі у розмірі 263 грн 00 коп.

На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, законів України «Про охорону праці», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці», керуючись ст.ст.2, 5, 6, 12, 13, 259, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Мирноградвугілля» (юридична адреса: 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Соборна, б.1, ) про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої хронічним професійним захворюванням, 28000 (двадцять вісім тисяч) грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір в сумі 263 (двісті шістдесят три) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення, але не пізніше закінчення строку карантину.

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2020.

Суддя Ж.Є.Редько