Справа № 154/1332/20 Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А. А.
Провадження № 22-ц/802/1110/20 Категорія: 16 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Лимаря Р. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика», Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області, Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика» (далі ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика»), Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області (далі Володимир-Волинська РДА Волинської області), Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивував тим, що у відповідності до приватизаційного сертифікату іменних акції № 536 від 10 квітня 1997 року він є членом ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика». У період паювання земель ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» була сільськогосподарським акціонерним товариством та у відповідності до п. 1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 мала отримати у колективну власність землі, що обробляла та розпаювати їх між членами акціонерного товариства та видати сертифікати на право на земельну частку (пай).

Позивач зазначав, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року до членів акціонерних товариств належать особи, які є власниками його акцій (акціонери). Список осіб, які мають право на земельний пай у сільськогосподарському товаристві, що затверджується на час паювання, має відповідати реєстру власників акцій товариства на той же час. Вважає, що його прізвище повинне бути внесено до списку осіб, що мають право на земельну частку пай, а відповідач Володимир-Волинська РДА Волинської області повинна була видати йому сертифікат на право на земельну частку (пай).

Оскільки він не отримував сертифікату на земельну частку (пай), вважає, що відповідачі своїми незаконними діями порушили його права.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд: зобов`язати ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» включити його до списку осіб для видачі сертифікату на право на земельну частку (пай), якщо він не був до цього включений та надати згоду на виділення в натурі на місцевості земельної ділянки частки (паю) з земель колективної власності, якщо такі були отримані АТ у колективну власність у період паювання земель; зобов`язати Володимир-Волинську РДА Волинської області видати йому сертифікат на право на земельну частку (пай), у розмірі середнього земельного паю по Україні, у розмірі 4 гектари; зобов`язати Володимир-Волинську РДА Волинської області видати йому сертифікат на право на земельну частку (пай), у розмірі середнього земельного паю по Україні, у розмірі 4 гектари; зобов`язати Зарічанську сільську раду виділити йому в натурі на місцевості земельну частку (пай) у розмірі середнього земельного паю по Україні у розмірі 4 гектари у випадку наявності таких земель або із земель запасу, а також поновити строки звернення до суду.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», правонаступником якого є ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», не отримувало у колективну власність землю, не отримувало державний акт на право колективної власності на землю, у зв`язку з чим не здійснювало процедуру паювання земель, а тому вважав, що підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду є правильний.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1 у ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», членом якого він є, належать прості іменні акції номінальною вартістю 0,25 грн в кількості 538 штук на загальну суму 134 грн 50 коп, що підтверджується сертифікатом № 536 від 10 квітня 1997 року (а.с.13).

Згідно наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області № 197 від 13 березня 1996 року «Про перетворення підприємства «Володимир-Волинська птахофабрика» у Відкрите акціонерне товариство» (далі ВАТ), ВАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» передано нерухоме майно, перелік якого є вичерпний. Із даного переліку переданого майна встановлено, що ВАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» не отримувала жодних земельних ділянок.

Як вбачається з листа Володимир-Волинської РДА Волинської області від 07 травня 2020 року № Б-51-Е, рішень про передачу у колективну власність земель для розподілу між членами ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» Володимир-Волинською РДА Волинської області не приймалось. Крім того, сертифікати на право на земельну частку (пай) членам ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» не видавались, як і не видавались державні акти на право колективної власності на землю членам ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (а.с.53).

Відповідно до пунктів 1, 2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року, передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Рекомендувати місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність.

Аналіз наведених положень Указу Президента України дає підстави для висновку, що передача земель у колективну та приватну власність колективним сільськогосподарським підприємствам здійснювалась не примусово, а добровільно, за бажанням трудового колективу одержати землю у приватну чи колективну власність.

Відповідно до пунктів 1, 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08 серпня 1995 року, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, паювання земель державних сільськогосподарських підприємств відбувається лише після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства та за умови передачі сільськогосподарських угідь у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Статтею 23 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян.

Аналізуючи наведені норми ЗК України та положення вищевказаного Указу Президента України можна дійти висновку, що особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування у членах КСП; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Як встановлено судом першої інстанції, ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» не передавались у колективну власність сільськогосподарські угіддя, відповідно дане товариство не здійснювало паювання земель.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», правонаступником якого є ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», не отримувало у колективну власність землю, не отримувало державний акт на право колективної власності на землю, внаслідок чого і не здійснювало процедуру паювання земель, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов ОСОБА_1 є безпідставним і обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» було державним сільськогосподарським підприємством (радгосп) то відповідно до ст. 19 та ст. 60 ЗК України (в редакції 1990 року) у нього перебували землі у постійному користуванні, які підлягали передачі у колективну власність та підпадали тільки під паювання між членами товариства є безпідставними, оскільки вказане товариство ніколи не набувало земельних ділянок у колективну власність та не брало участі у паюванні земель згідно Указів Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року та № 720/95 від 08 серпня 1995 року, на які посилається позивач.

Крім того, ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» ніколи не існувало в організаційно-правовій формі як «сільськогосподарське підприємство» у тому числі, як «сільськогосподарське акціонерне товариство», а тому і дія зазначених Указів Президента України на нього не поширювалась.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про помилковість висновків суду та незаконність ухваленого рішення, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки останній не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: