ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1269/20 Справа № 176/702/19 Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат»

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат», третя особа: Первинна профспілкова організація Незалежна профспілка гірників України «Інгульська шахта Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», про зобов`язання внести запис у трудову книжку,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він з 28 серпня 1989 року працює на ДП «СхідГЗК», де з 23 квітня 1991 року його було переведено на посаду «водій автокрана з правом роботи на автомобілі», проте з 01 червня 2003 року внесено зміни до назви його професії та змінено її на «водій автотранспортних засобів (автокран)».

З моменту працевлаштування він працює на автокрані та його безпосередня робота пов`язана з управлінням автомобільного крана в процесі підйому та спуску вантажу, зміни вильоту стріли за встановленими сигналами.

Під час працевлаштування на підприємство він не звертав уваги на записи, зроблені уповноваженими органами відповідача у його трудовій книжці, а саме на те, чи відповідає назва професії (посади), на яку він працевлаштований, законодавчо визначеному класифікатору професій (посад).

Проте, останнім часом зацікавився своїм трудовим стажем, умовами роботи, яка має важливе значення для оформлення у майбутньому пенсії.

Ознайомившись з чинним на сьогоднішній день «Класифікатором професій ДК 003:2010», він виявив, що останній не містить в собі такої професії як «водій автотранспортних засобів (автокрана)» натомість визначена професія «Машиніст крана автомобільного» (код КП 8332).

Враховуючи зазначене, він звернувся за консультацією до Первинної профспілки організація Незалежної профспілки гірників України «Інгульська шахта ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», членом якої він є та у лютому 2019 року отримав відповідь, що всі записи у його трудовій книжці відповідають чинному класифікатору професій, оскільки за Додатком В ДК 003-2010 зазначено, що назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах». Однак він вважає таке твердження відповідача недоречним, оскільки ознайомившись з випуском Довідника 64, який затверджено Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 32 від 21.02.2000 року в ньому чітко відокремлено професію (посаду) «Машиніст крана автомобільного», кваліфікаційна характеристика даної професії повністю визначає його завдання та обов`язки, які він виконує на роботі. Та посилання на те, що відповідач може деталізувати назву тієї чи іншої професії не стосується даної ситуації, так як у КП та Довіднику взагалі відсутня професія (посада) «водій автотранспортних засобів (автокран)», а тому деталізувати дану професію (посаду) не має можливості, так як вона не передбачена чинним законодавством.

На підставі викладеного, просив зобов`язати відповідача привести записи про його професію (посаду) у трудовій книжці у відповідність до Класифікатора професій ДК 003-2010, шляхом внесення запису до його трудової книжки про займану ним посаду замість «водій автотранспортного засобу (автокран)» на «машиніст крана автомобільного», починаючи з 28 липня 2010 року.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» привести записи про професію (посаду) у трудовій книжці ОСОБА_1 у відповідність до Класифікатора професій ДК 003-2010, шляхом внесення запису до трудової книжки ОСОБА_1 про займану ним посаду замість «водій автотранспортного засобу (автокран)» на «машиніст крана автомобільного», починаючи з 28 липня 2010 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення застосував норми матеріального права, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказував на те, що відповідно до ст.91 ЦК України та ст. 62 ГК України, ДП «СхідГЗК» є самостійним суб`єктом господарювання і діє на підставі Статуту, згідно якого, зокрема, Генеральний директор здійснює керівництво підприємством, видає в межах своєї компетенції накази, затверджує за погодженням з уповноваженим органом управління організаційну структуру підприємства, штатний розпис.

Згідно з положенням Колективного договору 2018 - 2019 року, роботодавець самостійно розробляє та затверджує структуру підприємства, штатний розпис. Розроблення штатного розпису здійснюється на основі внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинна структура і чисельність, положення з оплати праці) та з урахуванням вимог Класифікатора професій ДК 003-2010.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції фактично втрутився у господарську діяльність підприємства, зобов`язуючи його внести зміни у трудову книжку позивача, що призведе і до внесення змін у штатний розпис, що є порушенням ст.64 ГК України, згідно з якою підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис, та суперечить Статуту підприємства, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що штатний розпис підприємства за 1991 рік, 2003 рік, 2004 рік, 2010 рік, 2019 рік не містить штатної одиниці за професією «машиніст крана автомобільного», натомість мається одиниця за професією «водій автомобіля».

З 31.03.2003 року відповідно до змін Класифікатора професій та згідно зі штатним розписом ОСОБА_1 оформлений за професією «водій автотранспортних засобів (автокрана)». Штатний розпис підприємства не містить професію «машиніст автомобільного крана», оскільки підприємство не мало і не має потреби у такій робочій професії.

Посилається на те, що з 28.08.1989 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм автомобіля автотранспортного господарства з правом роботи на автокрані з оплатою праці залежно від марки автомобіля та виконуваної роботи, про що свідчить запис у трудовій книжці та відповідно до штатного розпису робітників Інгульської шахти. Найменування професії «водій автомобіля» відповідає штатному розпису, наказу від 28.08.1989 року №156 л/с про прийняття на роботу та Класифікатору професій у редакції, чинній на той час. З 31.03.2003 року відповідно до змін Класифікатора професій та згідно з штатним розписом ОСОБА_1 оформлений за професією «водій автотранспортних засобів (автокрана)».

Однак, суд першої інстанції, під час задоволення позовних вимог, порушив вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та залишив поза увагою те, що усі записи у трудовій книжці ОСОБА_1 відповідають наказам, які були видані по Інгульській шахті, починаючи з 1989 року та відповідають професії, яку він обіймав згідно штатного розпису.

Підприємство використовує кваліфікаційну характеристику за професією «водій автотранспортного засобу» наведену у Довіднику 69 «Автомобільний автотранспорт», тому що позивач працює в автотранспортній дільниці Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» і ніяким чином не стосується Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Виписку 64 «Будівельні, монтажні чи ремонтно-будівельні роботи», на який посилається позивач, оскільки до цього розділу включені кваліфікаційні характеристики професій робітників, які зайняті виключно на будівництві.

З моменту працевлаштування позивач працює водієм автотранспортних засобів на автомобілі ЗИЛ-133-ГЯ із встановленим автокрановим механізмом КС-3575А, вантажопідйомність якого становить 10 тонн, тобто робота пов`язання з керуванням вказаного автомобіля. Позивач має водійську категорію С, автомобіль ЗИЛ-133-ГЯ також відносить до категорії С, який призначений для перевезення вантажів і дозволена максимальна маса якого перевищує 3500 кг.

ДКХП 69 за професією «водій автотранспортних засобів категорії С» передбачено виконання робіт з керування автомобільними транспортними засобами, які відносяться до категорії С за різних дорожніх умов та керування спеціальним обладнанням, яке встановлено на цих автотранспортних засобах, яким і є автокрановий механізм, встановлений на шасі автомобіля, однак суд першої інстанції не звернув увагу на ці обставини.

Судом не прийнято до уваги завдання та обов`язки, якими позивач щоденно керується у своїй роботі як водій автотранспортних засобів і цей факт підтверджується шляховими листами, де зазначена робота, яку виконував щоденно ОСОБА_1 . Останній ознайомлений зі змістом своєї робочої інструкції, тобто під час укладення трудового договору надав свою згоду на виконання завдань та обов`язків як «водій автотранспортного засобу».

Суд першої інстанції не прийняв до уваги головні пункти робочої інструкції позивача, а саме те, що основним завданнями та обов`язками водія є управління автомобілями, віднесеними до категорії транспортних засобів, відповідних кваліфікації водія, виїзд на лінію тільки при наявності посвідчення на право керування автомобілем та інше. Отже, висновок суду про те, що ОСОБА_1 працює за професією «машиніст крана автомобільного», якої не було та немає в штатному розписі підприємства, є помилковим.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення, а рішення суду від 05 вересня 2019 року - без змін.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Судом встановлено, що 28.08.1989 року ОСОБА_1 був прийнятий до ДП «СхідГЗК» водієм автомобіля АШХ з правом роботи на автокрані.

23.04.1991 року позивач був переведений водієм автокрана з правом роботи водієм автомобіля, 12.08.1991 року ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація водія другого класу.

01.05.1995 року ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація водія першого класу.

01.06.2003 року у зв`язку зі змінами до класифікатора професій України назву професії «водій автомобілю» змінено на «водій автотранспортних засобів» (автокрана) 1 класу.

28.08.2009 року Професія водій автотранспортних засобів (автокрана) на руді атестована за списком № 1, розділ ХХІV пр.1 п.1, позиція 24.1.1-3 (за фактично відпрацьований час) наказ №484 від 28.08.2009 року. За результатами атестації робочих місць за умовами праці по даній професії, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1 розділом ХХІV підрозділом 1 пунктом 1, позицією 24.1.1-3 (за фактично відпрацьований час) згідно наказу №481 від 28.08.2014 року. 03.08.2016 року після приведення у відповідність постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461 атестації робочих місць за умовами праці по даній професії не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно наказу ДП «СхідГЗК» від 03.08.2016 року № 619.

Відповідність записів у дослідженій трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджена відповідними наказами (а.с.76-80).

Встановлено, що позивач не згоден із назвою його професії, яка зазначена у його трудовій книжці, оскільки чинний на сьогоднішній день «Класифікатор професій ДК 003:2010» не містить в собі такої професії як «Водій автотранспортних засобів (автокрана)», натомість класифікатором визначена професія «машиніст крана автомобільного» (код КП 8332), кваліфікаційна характеристика якої повністю визначає його завдання та обов`язки, які він виконує, працюючи на підприємстві відповідача.

З цього приводу позивач звертався за консультацією до профспілки - первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України «Інгульська шахта ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», членом якої він є.

11 січня 2019 року профспілкою на ім`я генерального директора ДП «СхідГЗК» було направлено запит щодо записів про роботу у трудовій книжці позивача (а.с.13-14).

13 січня 2019 року головою первинної профспілкової організації отримано відповідь ДП «СхідГЗК», про те, що усі записи у трудовій книжці ОСОБА_1 відповідають Класифікатору професій ДК 003-2010 (зі змінами та доповненнями) та наказам «Про результати атестації робочих місць за умовами праці по Інгульській шахті» та вимогам чинного законодавства України, оскільки відповідно до примітки 2 додатку «В» Класифікатора професій «назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах», що і було зроблено.

Встановлено, що під час складання штатного розпису ДП «СхідГЗК» керується професійними назвами робіт, які наведені в Класифікаторі професій ДК 003:2010, прийнятому відповідно до наказу Держспоживстандарту України зі змінами та доповненнями.

Запис професії у трудовій книжці повинен чітко відповідати професійній назві робіт, які наведені у Класифікаторі професій ДК 003:2010.

З Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327 (зі змінами та доповненнями), вбачається, що він містить у собі професійну назву роботи «водій автотранспортних засобів» код КП 8322 та «машиніст крана автомобільного» код КП 8332. Назви «водій автотранспортних засобів (автокарана)» класифікатор професій не містить.

Завдання і обов`язки за професіями визначені галузевими випусками Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених Міністерством праці та соціальної політики України (до них Єдиними тарифно-кваліфікаційними довідниками робіт та професій робітників, затвердженими Держкомпраці СРСР та Секретаріатом ВЦРПС), які є нормативним документом, обов`язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності. У довідниках визначені переліки основних робіт, які властиві тій чи іншій професії на підставі встановленого в галузях економіки поділу і кооперації праці. Конкретний перелік обов`язків визначається посадовими (робочими) інструкціями, які розробляють і затверджують на підставі Довідника роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, права, відповідальність працівників та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації.

ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_1 з відкритими категоріями на право керування транспортними засобами В1, В, С1, С, D1, D, ВЕ, С1Е, D1Е, DЕ (а.с.81).

Згідно посвідчення № 31, виданого Кіровоградським ФРУКК при тресті «Кіровоградсільстрой», ОСОБА_1 , має спеціальність «машиніст автомобільного крану», яку він постійно підтверджує, про що свідчать записи у даному посвідченні, останній запис датовано 19 жовтня 2018 року (а.с.82).

Крім того, з моменту працевлаштування ОСОБА_1 , керує автотранспортним засобом ЗИЛ-133-ГЯ із встановленим автокрановим механізмом КС-3575А, вантажопідйомність якого становить 10 тон (а.с.93) та його робота пов`язана не тільки із керуванням даним автотранспортним засобом, а й з керуванням автокрановим механізмом (а.с.153-154).

Відповідно до інструкції водія автотранспортних засобів, затвердженої директором «Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» у 2018 році, якою керується позивач у своїй роботі, основними завданнями та обов`язками водія автотранспортних засобів, зокрема є: управління всіма механізмами автомобільного крана в процесі підйому і спуску вантажу; зміни вильоту стріли за встановленими сигналами, підйом, переміщення і опускання вантажу на призначене для цього місце за сигналом стропальника; установка крана на виносні опори; складування вантажу за технологічними картами не порушуючи встановлених для складування вантажу розмірів; розвантаження транспортних засобів без порушення їх рівноваги; своєчасне проведення правильного технічного обстеження, догляду та ремонту автокрана; огляд основних механізмів автокрана, перевірка справності вантажоохоплюючих пристроїв.

Згідно з робочою інструкцією водія автотранспортних засобів (А/крана), затвердженої в.о. директора Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» 19.03.2010 року водій автотранспортних засобів (на а/крані) АТУ зобов`язаний керувати автомобільним краном вантажопідйомністю від 7,0 тон до 16 тон з усіма видами змінних пристосувань, керувати автомобільним краном під час монтажних робіт, середньої важкості та ін (а.с.24-28).

Таким чином, позивач фактично є не тільки водієм автотранспортного засобу певної категорії, а й здійснює управління всіма механізмами автомобільного крану, який встановлений на ньому та виконує технічне обслуговування як автомобіля в цілому, так і автомобільного крану, перевіряє стан приладів безпеки та контролю, що в повній мірі відповідає завданням та обов`язкам «машиніста крана автомобільного».

Зазначене коло завдань та обов`язків окреслює положення Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 64 «Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи» Частина 2. Розділ 2 «Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи. Робітники», машиніст крана автомобільного керує автомобільним краном відповідно до зазначених нижче параметрів під час будівельних, монтажних, навантажувально-розвантажувальних та ремонтно-будівельних робіт. Виконує щозмінне технічне обслуговування крана, бере участь у його плановому запобіжному ремонті, перевіряє стан приладів безпеки та контролю.

При цьому, Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 69 «Автомобільний транспорт» містить інші характеристики, а саме: водій автотранспортних засобів категорії «С» керує автомобільними транспортними засобами, які відносяться до категорії «С» за різних дорожніх умов. Виконує вимоги правил дорожнього руху, правил перевезень вантажів, пасажирів та багажу. Забезпечує належний технічний стан автотранспортного засобу. Керує спеціальним обладнанням, яке встановлене на цих автотранспортних засобах та ін.

Отже, вищевказане порівняння Довідників свідчить про те, що останній не в повній мірі відображає характер роботи, яку виконує позивач в силу своїх обов`язків, оскільки позивач не тільки керує спеціальним обладнанням, яке встановлено на автотранспортному засобі, яким в даному випадку є кран автомобільний, а й виконує функції машиніста самого крана, встановленого на автомобілі, що не відповідає професії «водій автотранспортних засобів».

Встановивши вищезазначені обставини, керуючись положеннями ст.48 КЗпП України, ст. 64 Господарського кодексу України, Закону України від 05.11.91 p. № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327 (зі змінами та доповненнями), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції рішенням про задоволення вимог позивача фактично втрутився у господарську діяльність підприємства зобов`язуючи його внести зміни у трудову книжку позивача, що призведе і до внесення змін у штатний розпис підприємства, який не містить штатної одиниці за професією «машиніст крана автомобільного», оскільки підприємство не мало і не має потреби у такій робочій професії; що штатний розпис та відповідно записи у трудовій книжці позивача складені відповідно до вимог законодавства, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України від 05.11.91 p. № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Визначаючи самостійно свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис, ДП «СхідГЗК» має керуватися професійними назвами робіт, які наведені в Класифікаторі професій ДК 003:2010, прийнятому відповідно до наказу Держспоживстандарту України зі змінами та доповненнями.

Запис професії у трудовій книжці повинен чітко відповідати професійній назві робіт, які наведені у Класифікаторі професій ДК 003:2010.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зазначає, що коли найменування посад і професій на підприємстві не відповідають Національному класифікатору професій ДК 003:2010 «Класифікатор професій» до трудової книжки вносяться відповідні зміни, які виконує роботодавець, де було зроблено відповідний запис.

Інструкція є чинною для підприємств, установ, організацій усіх форм власності, виключень щодо певних видів вона не має.

Відповідно до «Класифікатора професій ДК 003:2010», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327 (зі змінами та доповненнями), останній містить у собі професійну назву роботи «водій автотранспортних засобів» код КП 8322 та «машиніст крана автомобільного» код КП 8332.

Професійної назви роботи «водій автотранспортних засобів (автокрана)» класифікатор професій не містить.

Колегія суддів зауважує, що штатні розписи Інгульської шахти ДП «СхідГЗК», додані представником позивача до позовної заяви, також не містять професії «водій автотранспортних засобів (автокрана)».

Однак, при цьому, у трудовій книжці позивача наявний запис про його професію «водій автотранспортних засобів (автокрана)».

Зазначені обставини свідчать про невідповідність вчинених позивачем дій положенням вищевказаних норм права та відповідно спростовують вказані доводи.

Посилання апеляційної скарги відповідача на те, що він самостійно на власний розсуд може доповнювати назви професії відповідно до Додатку В (обов`язковий) до Класифікатора професій ДК 003-2010 в примітці 2 якого зазначено: «Назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах» і тому назва професії позивача була розширена підприємством як «водій автотранспортних засобів (автокрана)», не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.2 Розділу І Класифікатора професій ДК 003-2010, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року, цей класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Зі змісту Розділу III Класифікатора професій ДК 003-2010 вбачається, що на підприємствах, в установах та організаціях записи про роботу вносять в установленому порядку до трудових книжок працівників відповідно до професійних назв робіт, зазначених у додатках А і Б. Від назв, зазначених у додатках А і Б, можуть утворюватися похідні назви професій (професійних назв робіт, посад) доданням похідних слів (провідний, головний, молодший, змінний, гірничий, третій та ін.), наведених у додатку В.

Таким чином, назва професій (посад) записана у трудовій книжці має обов`язково бути серед визначених назв професій (посад) Класифікатора професій ДК 003-2010 та при необхідності можливо деталізувати назву, доповнивши її відповідними словами.

Згідно з п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Таким чином, посилання відповідача на те, що він має право самостійно на власний розсуд доповнювати назви професії відповідно до Додатку В (обов`язковий) до Класифікатора професій ДК 003-2010 є необґрунтованими, оскільки в зазначеному Класифікаторі професій взагалі відсутня професія «водій автотранспортних засобів (автокрана)».

Окрім того, доводи відповідача про те, що назва професії позивача «водій автотранспортних засобів (автокрана)» це розширена підприємством відповідно до додатку «В» «Класифікатора професій ДК 003:2010», назва професії «водій автотранспортних засобів», були предметом дослідження судом першої інстанції, який на підставі показань сторін та доказів у справі дійшов правильного висновку про те, що позивач не просто керує автотранспортним засобом автокраном, але й виконує функції машиніста самого крана, встановленого на автомобілі, що не відповідає професії «водій автотранспортних засобів».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач помилково посилається на Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуску 64 «Будівельні, монтажні чи ремонтно-будівельні роботи», оскільки правильним є застосування Довідника 69 «Автомобільний автотранспорт», тому що позивач працює в автотранспортній дільниці Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» і ніяким чином не стосується будівельних робіт, також не можуть бути прийняті судом до уваги.

Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 69 «Автомобільний транспорт» водій автотранспортних засобів категорії «С» керує автомобільними транспортними засобами, які відносяться до категорії «С» за різних дорожніх умов. Виконує вимоги правил дорожнього руху, правил перевезень вантажів, пасажирів та багажу. Забезпечує належний технічний стан автотранспортного засобу. Керує спеціальним обладнанням, яке встановлене на цих автотранспортних засобах та ін.

Слід зазначити, що транспортний засіб, на якому працює позивач є краном автомобільним ЗІЛ 133ГЯ з гідравлічним приводом КС-3575А, та за технічною характеристикою не має кузова, а тому відповідний транспорт не можливо завантажити вантажем та здійснювати перевезення вантажу.

Згідно шляхових листів (а.с.172-191), позивачем виконується робота з завантаження/розвантаження вапняку з вагонів, обладнання та металолому на автокрані, а не на автомобілі ЗІЛ з певними механізмами.

Таким чином, Довідник 69 «Автомобільний автотранспорт» не в повній мірі відображає характер роботи, яку виконує позивач в силу своїх обов`язків, оскільки позивач не тільки керує автотранспортним засобом автокраном, але й виконує функції машиніста самого крана, встановленого на автомобілі, що не відповідає професії «водій автотранспортних засобів».

Інші доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів відповідно до ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова