Справа № 190/1889/19
Провадження №2/190/131/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року м.П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Фирса Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

В провадженні П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

11.12.2019 року ухвалою суду заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на житловий будинок з будівлями та спорудами господарського призначення, який розташований по АДРЕСА_1 та до набрання чинності рішення заборонити будь-яким особам, у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку.

26.12.2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зустрічне забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходів забезпечення відшкодування збитків ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 49628 грн. 60 коп., що складається з судових витрат в розмірі 22000 грн., забезпечення витрат на сплату судового збору в розмірі 1152 грн. 60 коп. та забезпечення позову в розмірі 26478 грн.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про зустрічне забезпечення суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку з забезпеченням позову.

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Проте, відповідачем суду не надано доказів на підтвердження того, що застосований судом захід забезпечення позову може спричинити відповідачу збитки або майновий стан позивача може зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд констатує, що вжиті ухвалою від 11.12.2019 року заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомості за адресою по АДРЕСА_1 та заборони вчинення будь-яких дій відносно вказаного об`єкта нерухомого майна, власником якого є відповідач не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним. Обрані позивачем заходи забезпечення позову не впливають на матеріальний стан відповідача, як власника майна, та не призводять до понесення додаткових витрат унаслідок їх застосування, доказів завдання відповідачу збитків унаслідок накладення арешту на майно та заборону вчинення дій щодо нього не надано.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідачем не надано доказів того, що позивач не має зареєстрованого місцязнаходження на території України.

Окрім того, суд зазначає, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи предмет позову, захід забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у задоволені зустрічного забезпечення слід відмовити.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Фирса