Справа № 419/841/15-ц
Провадження № 6/419/26/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Іванової О. М.,

при секретарі Шапка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоайдар Луганської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області у справі №419/841/15-ц, стягувач ПАТ «Дельта Банк», боржник ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області у справі №419/841/15-ц, стягувач ПАТ «Дельта Банк», боржник ОСОБА_1 . У своїй заяві представник заявника зазначив, що Новоайдарським районним судом Луганської області було ухвалене рішення по справі №419/841/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк заборгованості за кредитним договором №005-12505-201211 від 20 грудня 2011 року.

07.05.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір №2241/К, відповідно до якого АТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за Договором №005-12505-201211 від 20 грудня 2011 року.

У з`язку з наведеним, представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просив суд замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні, шляхом заміни його правонаступником - ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Сторони у судове засідання не з`явились, проте їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Заявник посилаючись на укладання договору відступлення права вимоги надав наступні докази, зокрема:

-копію Договору про відступлення права вимоги №2241/К від 07.05.2020 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»;

-копію витягу з додатку №1 до Договору №2241/К від 07.05.2020 року;

-копію протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-04-01-000015-b від 24.04.2020 року.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 ст. 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Звертаючись до суду із заявою про заміну стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «ЄАПБ», заявник посилався на те, що до нього перейшло право вимоги до боржника, відповідача, що є підставою для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої сторони на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - заміна сторін чи третіх осіб (право попередників) іншою особою (правонаступником) у разі вибуття з процесу суб`єкта спірних чи встановлених судом правовідносин.

При процесуальному правонаступництві має місце перехід процесуальних прав та обов`язків під час процесу від однієї особи, яка була стороною або третьою особою у справі, до іншої, яка не брала участі у справі.

Основою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правах та обов`язках. У цивільному праві воно поділяється на універсальне та сингулярне, коли правонаступництво відбувається щодо всіх прав та обов`язків суб`єкта цивільних відносин, а також коли стосується лише певної частини таких прав та обов`язків.

Отже, вступаючи у процес, правонаступник має довести своє право на правонаступництво прав та обов`язків конкретного суб`єкта цивільних процесуальних правовідносин.

За умовами договору та протоколу електронного аукціону ТОВ «ФК «ЄАПБ» має сплатити на користь ПАТ «Дельта Банк» 2099978,89 грн та тільки після виконання цих вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває право вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором про відступлення права вимоги №2241/К від 07.05.2020 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Заявником на підтвердження переходу права вимоги за договором про відступлення права вимоги №2241/К від 07.05.2020 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», не надано платіжне доручення про сплату коштів за протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-04-01-000015-b від 24.04.2020 року на суму 2099978,89 грн, що у свою чергу свідчить про те, що заявником не підтверджено факт набуття права вимоги за кредитним договором №005-12505-201211 від 20 грудня 2011 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до положень ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно п. 3 Договору № 2241/К про відступлення права вимоги від 07.05.2020 року, новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення прав вимоги за Основними договорами протягом (20) днів з дня набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним Основним договором. Банк повідомляє про укладення цього Договору шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на веб-сайті Банку із дотриманням вимог законодавства України з питань захисту інформації, яка містить банківську таємницю, та захисту персональних даних. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 ЦК України, Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржників про відступлення Прав вимоги за основними договорами на підставі цього Договору.

Представником заявника до заяви про заміну стягувача додано список № 06_08_2020(3) згрупованих відправлень рекомендованих листів, відправлених ТОВ «ФК «ЄАПБ» 06.08.2020 року. В пункті 7 зазначеного списку зазначений боржник ОСОБА_1 , адреса за якою було відправлено лист: АДРЕСА_1 . При цьому, матеріали заяви не містять відомостей про те, що саме було відправлено на адресу ОСОБА_1 06.08.2020 року, та підтвердження, чи було отримано ОСОБА_1 зазначене відправлення.

В даному випадку заявник не надав суду доказів на підтвердження виконання умов, передбачених ст. 516 ЦК України та п. 3 Договору № 2241/К про відступлення права вимоги від 07.05.2020 року.

Крім того, представником заявника до заяви про заміну стягувача його правонаступником, не додано доказів того, що станом на час звернення до суду борг божником або ж у примусовому порядку, в т.ч. перед Банком (так як відсутні підтвердження виконання п.3 Договору), не було погашено, тобто що існують зобов`язання, які допускають заміну стягувача.

До того ж, у Витягу з Додатку № 1 до Договору № 2241/К про відступлення права вимоги від 07.05.2020 року зазначена дата погашення кредиту- 17.12.2015 року.

Водночас, стаття 55 ЦПК України визначає загальні положення процесуального правонаступництва та передбачає, що заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ (аналогічні положення були закріплені устатті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду.

Згідно з вимогами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судовою рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийнятої до виконання (пункт 2 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УІІІ, пункт 1 частини 1статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ(аналогічні положення були закріплені у частині 2 стати 8Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ) стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Отже, юридична особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду по справі № 910/10031/13 від 25.06.2019 року.

Згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

До заяви не подано жодних підтверджуючих документів що виконавчий лист пред`явлено до виконання, як і не надано документів щодо відкриття виконавчого провадження чи повернення виконавчого документу стягувачу, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити стадію виконання рішення суду та строки виконання цього рішення.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» не підтверджена доказами та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області у справі №419/841/15-ц, стягувач ПАТ «Дельта Банк», боржник ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий О. М. Іванова