Справа №266/5958/20
Провадження№ 6/266/116/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за поданням заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філончук Д.П. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2020р. заступник начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філончук Д.П. звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог заступник начальника відділу зазначив, що на виконанні в Приморському ВДВС у місті Маріуполі знаходиться зведене

виконавче провадження АСВП 59998045 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь юридичних осіб та держави, до складу зведеного виконавчого провадження входять: виконавчий напис №24311 від 31.10.2017 виданий приватним нотаріусом

Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості на користь АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 90598,38 USD, 2343249,37 грн. АСВП 59578044., вимоги №Ф-389/25-У від 11.05.2019 виданої ГУДФС у Донецькій області м.Маріуполь про стягнення з заборгованості з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Донецькій області у розмірі 39251,02 грн. АСВП 60016077; вимоги №Ф 6 у від 03.06.2019 виданої Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення ОСОБА_1 на користь Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України у Донецькій області заборгованості у розмірі 62064,42 грн. АСВП 59907026; вимоги №Ф-389-25У від 09.08.2019 виданої ГУ ДПС у Донецькій області м.Маріуполь про стягнення з заборгованості з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Донецькій області у розмірі 39245,20 грн. АСВП 60888734. Боржник добровільно рішення суду не виконує, загальна сума заборгованості складає 27333301,00грн. 18.07.2019р. державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. У матеріалах виконавчого провадження міститься заява представника, адвоката Коїна Ю.В. щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, посилаючись на ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України заступник начальника відділу просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог подання з наступних підстав.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 зазначеного закону у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань.

Зі змісту зазначеної норми закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису №24311 від 31.10.2017р., виданого приватним нотаріусом Чуловським В.А. стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість на користь АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 90598,38 USD, 2343249,37 грн. (а.с. 4).

Згідно з вимогою №Ф-389/25-У від 11.05.2019р., виданої ГУДФС у Донецькій області м.Маріуполь, стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Донецькій області у розмірі 39251,02 грн. (а.с. 5).

Згідно з вимогою №Ф 6 у від 03.06.2019р., виданої Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України стягнуто з ОСОБА_1 на користь Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України у Донецькій області заборгованості у розмірі 62064,42 грн. (а.с. 6).

Згідно з вимогою №Ф-389-25У від 09.08.2019 виданої ГУ ДПС у Донецькій області м.Маріуполь стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Донецькій області у розмірі 42005,20 грн. (а.с. 7).

Постановами заступника начальника відділу Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області Філончук Д.П. від 18.07.2019 року відкриті виконавче провадження: №59578044, по виконанню виконавчого напису №24311 від 31.10.2017р.; ВП№ 600016077 від 11.09.2019р. по виконаннювимоги №Ф-389-25У від 11.05.2019р.; ВП№ 59907026 від 28.08.2019р. по виконаннювимоги №Ф 6 у від 03.06.2019р.; ВП№ 60888734 від 17.12.2019р. по виконаннювимоги №Ф-389-25У від 09.08.2019. Однак, суду не надано доказів того, що боржнику були вручені постанови про відкриття виконавчих проваджень (а.с. 8-9, 11-18).

Згідно з заявою адвоката Коїна Ю.В. від 10.10.2019р., останній ознайомився з матеріалами виконавчого провадження (а.с. 10).

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Відповідно до ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї зі змінами, внесеними Протоколом 11, які у відповідності до ст. 9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 04 листопада 1950 року» від 17 липня 1997 року, є частиною національного законодавства України, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду першої інстанції належало з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З огляду на вищевикладене, суд визнає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь які об`єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням, оскільки відсутні підтвердження про отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень, а заява адвоката про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, не є беззаперечним доказом обізнаності боржника про існування вказаних рішень, постанов, у зв`язку з чим вважає, що відсутні достатні законні підставі для задоволення подання заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філончук Д.П.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість подання заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філончук Д.П., а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 19, 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філончук Д.П. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Курбанова Н. М.