Провадження № 2/643/5139/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М. вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь заборгованості із виплати заробітної плати в розмірі 31197,64грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами вважаю, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України, а саме, позивач у прохальній частині просить стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної платні, але не зазначає, яка сума підлягає стягненню, та не надано середній заробіток.

Так, відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового бору відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 р. у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі були звільнені від сплати судового збору.

Велика Палата підтвердила, що стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними винагороди за виконану роботу в передбачений законом строк.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою. Тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а тому за відповідні вимоги працівники-позивачі повинні сплачувати судовий збір у порядку, встановленому законом.

Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є майновою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1відсотка ціни позову, але неменше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840грн. 80коп. і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10510,00грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 становить 2102,00 грн.).

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів УК у Московському районі м. Харкова, код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37999607, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, UA0020007, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Таким чином, позивач повинен зазначити суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню та сплатити судовий збір за позовну вимогу про стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

Згідно ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Довготько