Провадження № 2-др/161/42/20
У Х В А Л А

04 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в місті Луцьку заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку та відшкодування судових витрат на правничу професійну допомогу у цивільній справі №161/14131/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

30 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу доказів щодо витрат на правову допомогу та відшкодування таких витрат. Заява мотивована тим, що відповідач отримав рішення суду 23.11.2020 року, що вважає поважною причиною.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, ЦПК України встановлено процесуальний строк для подачі доказів на підтвердження судових витрат. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, докази судових витрат подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (ч.8 ст.141 ЦПК України), додаткове судове рішення ухвалюється протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви (ч.3 ст.270 ЦПК України).

Так, рішення у справі №161/14131/20 ухвалено судом 03.11.2020 р.

Натомість, докази витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу надійшли до суду 30.11.2020 р.

Вирішуючи заяву відповідача про поновлення процесуального строку на подання доказів для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування заяви про поновлення строку для подання доказів понесених витрат на правничу допомогу відповідач вказує, що отримав рішення лише 23 листопада 2020 року.

На підтвердження понесених витрат суду надано завірені копії договору про надання правничої допомоги від 30 вересня 2020 року, квитанції до прибуткового касового ордера №29 від 29.11.2020р., акт приймання-передачі наданих послуг від 29.11.2020р.

Зі змісту акту прийому-передачі наданих юридичних послуг встановлено, що адвокатом було вчинено такі дії: опрацювання законодавчої бази, судової практики, що регулює спірні правовідносини, проведення розрахунку заборгованості, оформлення відзиву на позовну заяву з додатками.

Тобто, усі витрати на професійну правничу допомогу стосуються дій, вчинених адвокатом до винесення рішення по суті, а тому могли бути визначені та підтверджені доказами до розгляду справи №161/14131/20 по суті.

Окрім того, суд враховує, що ч.8 ст.141 ЦПК України визначає строки для подачі доказів на підтвердження судових витрат, тобто такі докази мають фактично існувати у процесуально встановлені строки. Однак, докази на підтвердження витрат понесених відповідачем на правничу допомогу не існували в об`єктивній дійсності у строки, в які вони мали бути подані до суду, тобто до 09.11.2020 р., оскільки датовані 29.11.2020 р.

Суд наголошує на тому, що фактичне виготовлення доказів після спливу строку, протягом якого вони мають бути подані до суду, не може розцінюватися як поважна причина для поновлення такого строку.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що відповідач у заяві від 30.11.2020р. стверджує, що рішення суду від 03.11.2020 р. отримав 23.11.2020р., однак, як вбачається з витягу з офіційного сайту Укрпошти, рішення суду від 03.11.2020 р. отримане 18.11.2020 р.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідачем не наведено поважних причин неможливості подання доказів витрат на професійну правничу допомогу до розгляду справи по суті, а також зважаючи на те, що докази таких витрат створені після спливу процесуального строку на їх подачу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про поновлення процесуального строку на подання доказів для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому заява відповідача про винесення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.141 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання доказів для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк