Провадження № 2/643/1048/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Задорожної А. М. за участю секретаря судових засідань Тугайбей В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, в інтересах якого діє представник, Гришенко Ю. В., до ОСОБА_1 про стягнення суми грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надмірно виплачену суму грошової допомоги в розмірі 14752,82 грн. В обґрунтування своїх вимог вказав, що відповідач звернулась до позивача з заявами від 12.12.2015 та від 14.06.2016 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням позивача від 28.03.2016 виплата адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг призначена відповідачу як уповноваженому представнику сім`ї та ОСОБА_2 (дитина до 18 років) на період з 25.12.2015 по 10.06.2016 в розмірі 1326 грн. Рішенням від 14.06.2016 виплата адресної допомоги продовжена з 14.06.2016 по 10.12.2016 в розмірі 1326 грн.

З метою контролю за використання бюджетних коштів була проведена перевірка особової справи призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідача, в ході якої виявлено, що відповідач має на депозитному банківському рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму станом на 01.09.2015, який відповідач всупереч вимогам законодавства не вказала при заповненні заяви про призначення щомісячної адресної допомоги, а саме в розмірі 145001,54 грн. За таких обставин відповідач не мала права на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Переплата грошової допомоги склала 14752,82 грн, яку відповідач в добровільному порядку не повернула. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила суд у задоволенні позову відмовити, в обґрунтування чого вказала, що позивач не надав доказів наявності у неї депозитного рахунку в АТ КБ «Приватбанк» на період з 25.12.2015 по 30.11.2016 у сумі, що перевищує 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму відповідного року.

Позивач надав до суду свої заперечення на відзив відповідача, у якому доводи і аргументи відповідача, викладені у відзиві заперечувала посилаючись на те, що відповідач не надала доказів закриття депозитного рахунку, на якому зберігалась сума, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму у період призначення адресної допомоги, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач подала до суду свої заперечення, у яких просила у задоволенні позову відмовити та зазначила, що позивач не надав доказів наявності у неї депозитного рахунку, на якому зберігалась сума, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму на період призначення адресної допомоги. Відповідач у своїх запереченнях вказує, що на дату подачі заяви про призначення грошової допомоги не мала таких рахунків.

Судові засідання неодноразово відкладалися за заявами відповідача про відкладення відповідних судових засідань, у яких остання посилається на введення карантину і побоювання за своє здоров`я, необхідність догляду за дитиною.

Представник позивача, яка діє на підставі належним чином завіреної довіреності подала до суду заяву, у якій просила проводити судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, до його початку подала до суду заяву, у якій просила відкласти справу у зв`язку з продовженням карантину і побоюванням за своє здоров`я, необхідністю догляду за дитиною.

Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши наявні докази установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Частинами 1, 2 статті 210 ЦПК України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Таким чином, у відповідача був обов`язок подати всі наявні в неї докази до суду разом з подачею відзиву, письмово відповідач не повідомляла суд про неможливість подати докази у встановлений строк. Явка відповідача не визнавалась судом обов`язковою, відповідач мала можливість надати до суду докази, які вона вважала за необхідне надати.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

На підставі аналізу наведених вище норм права, враховуючи, що явка відповідача не визнавалась судом обов`язковою, відповідач надала відзив на позовну заяву, свої заперечення та докази, а також враховуючи строки розгляду справи, суд вважає за необхідне відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання.

Суд установив, що відповідач 25.12.2015 звернулась до позивача з заявою про призначення їй як уповноваженому представнику сім`ї та ОСОБА_2 (дитина до 18 років) щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням позивача від 28.03.2016 така виплата була призначена відповідачу на період з 25.12.2015 по 10.06.2016 в розмірі 1326 грн, що підтверджується копією рішення (а.с. 10).

Згідно з копією рішення позивача від 14.06.2016 (а.с. 11) виплата адресної допомоги продовжена з 14.06.2016 по 10.12.2016 в розмірі 1326 грн на підставі заяви відповідача від 14.06.2016 (копія а.с. 11).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до п. 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 (ділі Порядок № 505) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 6 Порядку № 505 установлено, що грошова допомога не призначається у разі, коли , зокрема, будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно з повідомленням АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 93), яке надане у відповідь на ухвалу суду від 05.12.2019 про витребування доказів, відповідач 25.12.2015 мала депозитний рахунок, виплата по якому була здійснена в той же день в розмірі 155543,85 грн. В той же час, відповідно до копії повідомлення про зміни, які впливають на призначення допомоги (а.с. 10) 25.12.2015 відповідач вказує на відсутність у неї таких змін, зокрема й про відсутність у неї на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд відхиляє копію довідки (а.с. 33), яка надана відповідачем, оскільки, враховуючи повідомлення АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 93) інформація, яка міститься у довідці (а.с. 33) не повна. Так, у довідці вказано, що відповідач за період з 25.12.2015 по 12.12.2016 має єдиний депозитний вклад Послуга «Скарбничка», але згідно з повідомленням АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 93) відповідачу 25.12.2015 була виплачена сума по депозиту в розмірі 155543,85 грн, що свідчить про наявність такого депозитного вкладу станом на 25.12.2015. При цьому, суд наголошує, що відповідач не надала суду доказів закриття вказаного депозитного вкладу.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтями 251, 253 ЦК України установлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Аналізуючи викладені вище норми права суд приходить до висновку що строк, з якого відповідач мала право на надання їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг починався з наступного дня, після закриття депозитного вкладу у АТ КБ «Приватбанк» або зменшення відповідного вкладу до розміру, меншого за 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Але, як вбачається з повідомлення АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 93), на день звернення до позивача відповідач мала депозитний вклад у АТ КБ «Приватбанк» в розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що позбавляє відповідача права на отримання виплати.

На підставі викладеного суд робить висновок, що у відповідача станом на день звернення до позивача за призначенням їй адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, мала депозитний рахунок у АТ КБ «Приватбанк», на рахунку якого була сума, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а саме, щонайменше 155543,85 грн.

Відповідно до наданих сторонами доказів, враховуючи вимоги діючого законодавства, зокрема ст. ст. 251, 253 ЦК України, п. 6 Порядку № 505, право на отримання грошової допомоги у відповідача виникає на наступний день після зняття депозитної суми. Таким чином, позивач довів наявність підстав для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми грошової допомоги.

Згідно з копією довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ХОДА від 29.11.2016 № 4882 (а.с. 14) сума переплати відповідачу адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг склала 14752,82 грн.

Згідно з абз. 2, 3 п. 11. Порядку № 505 суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповдіно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 44, 76-81, 83, 89, 141, 210, 223, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 251, 253,1058 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (банк отримувача ДКСУ м. Києві; МФО: 820172; код ОКПО: 03195694; рахунок: 2876) надмірно виплачену суму грошової допомоги в розмірі 14752 (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Московський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, , юридична адреса: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 144.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А. М. Задорожна