Справа № 445/2270/19 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В.
Провадження № 22-ц/811/1862/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

З участю: представника відповідача - адвоката Бриковської Д.О.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 445/2270/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кравчука З.В. на рішення Золочівського районного суду Львівськуої області від 18 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,-

в с т а н о в и в :

11.12.2019 року позивач по справі ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , своєї повнолітньої дочки, про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи по стану здоров`я. Пенсія в розмірі 1599 грн. є недостатньою для прожиття та забезпечення себе медикаментами. Інших доходів немає.

Оскаржуваним рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача адвокат Кравчук З.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, незаконним, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Судом не взято до уваги пояснення та позицію сторони позивача, який не може проживати у житловому будинку через відсутність тепла, світла. Проживає у лікарні, де і лікується.

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, потребує додаткових витрат на лікування, оскільки отримує мінімальний розмір пенсії, який є недостатнім, навіть, для прожиття.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі та стягнути аліменти з дня подачі позову і довічно в розмірі прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником відповідача адвокатом Бриковською Д.О. надано суду Відзив на апеляційну скаргу.

У Відзиві представник відповідача посилається на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, апеляційна скарга по своєму змісту тотожна позовній заяві.

Фактично позивач мотивує свої вимоги додатковими витратами, однак просить стягнення аліментів на своє утримання.

Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Позивач по справі та його представник адвокат Кравчук З.В. в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17 травня 2005 року (а.с.42).

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА № 848 064 від 21.12.2018 року позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання безтерміново (а.с.91).

Згідно Довідки №388 від 08.10.2019 року позивач ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку в КНП «Золочівська ЦРЛ» з приводу психіатричного захворювання.

Із Довідок із Золочівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області встановлено, що ОСОБА_1 отримує мінімальний розмір пенсії. (а.с.16,17).

Згідно листа ПП «Західний Буг» від 21.02.2020 року № ЗБ-577-02-20 у 2018 році ОСОБА_1 нараховано та виплачено 12 919,37 грн. орендної плати, у 2019 році-15 782,82 грн..

У 2010 році позивач отримав дохід в розмірі 12 470 грн. від продажу отриманої ним у дар квартири, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 25.02.2010 року. (а.с.47-53).

Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України (далі СК) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Позивач по справі є особою непрацездатного віку, оскільки досяг пенсійного віку та є особою з інвалідністю, що є однією із вимог ст.75 СК.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, виходячи із роз`ясень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, судом першої інстанції дано належну правову оцінку всім доказам у сукупності та суд дійшов вірного висновку, що позивач не довів відповідно до вимог ст.76-81 ЦПК потреби у матеріальній допомозі. Доказів щодо додаткових витрат позивачем не надано. Позовні вимоги стосувалися стягнення аліментів, а не додаткових витрат.

Враховуючи розмір прожиткового мінімуму, встановлений на законодавчому рівні та виплачену пенсію за певний період позивачу ОСОБА_1 відповідно до наданої довідки, судом встановлено, що пред`явлені докази спростовують позовні вимоги щодо отримання доходу нижче від прожиткового мінімуму.

У постанові Верховного Суду України від 05.09.2019 року у справі № 212/1055/18-ц прописано: тлумачення статті 202 СК свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч.6 ст. 81 ЦПК).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравчука Зіновія Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк