Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2020 Справа №607/16237/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Сташків Н.М.,

-за участі секретаря судового засідання Облещук О.В.,

-у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пред`явили до суду позов до відповідача Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Обґрунтовують позов тим, що зазначені житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами належали на праві власності колгоспному двору, членами якого були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли ОСОБА_2 (дружина) та ОСОБА_1 (дочка) шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак свої спадкові права за життя не оформила. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно онуці ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі до нотконтори заяви про прийняття спадщини. Позивачі звернулися до Тернопільської районної державної нотаріальної контори для формлення спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на спірні будинковолодіння їм відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцям. З цих підстав позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просили суд визнати за ними право власності на відповідну частину спірного нерухомого майна.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 09 листопада 2020 року на 11 год. 30 хв.

26 жовтня 2020 року від представника відповідача Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла заява про розгляд справи без його участі, згідно з якою позовні вимоги відповідач визнає та просить задовольнити позов у повному обсязі.

За клопотання представника позивачів підготовче судове засідання відкладено на 30 листопада 2020 року на 14 год. 15 хв.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Сташків Н.М. у відрядженні підготовче судове засідання відкладено на 07 грудня 2020 року на 10 год. 00 хв.

07 грудня 2020 року від представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Фільварочної О.Б. надійшла заява про розгляд справи без її та позивачів участі, згідно з якою позивачі позовні вимоги підтримують.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

10 лютого 1996 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 16 лютого 1996 року. Прізвище дружини після одруження « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11 січня 2000 року. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві зазначено « ОСОБА_3 », у графі «Мати» - « ОСОБА_2 ».

25 серпня 1988 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 25 серпня 1988 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_7 ».

Рішенням Тернопільського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2000 року встановлено факт належності свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Шевченківської райради м. Львова 25 серпня 1988 року ОСОБА_5 і те, що він і ОСОБА_5 були однією особою.

Як слідує з довідки №201 від 06 березня 2020 року, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по АДРЕСА_2 рахується як колгоспний двір, станом на 01 липня 1990 року членами двору були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

З довідки №200 від 06 березня 2020 року, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_3 рахується як колгоспний двір, станом на 01 липня 1990 року членами двору були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Як убачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №803 від 14 червня 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння по АДРЕСА_1 по обліку бюро рахується за: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Крім цього, із вказаної довідки убачається, що загальна площа житлового будинку становить 181 кв.м., житлова площа 63,2 кв.м.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А» (1988 року побудови), прибудови «а» (1988 року побудови), сходів «а1», цокольного поверху «Ц.п.» (1988 року побудови), господарської будівлі «Б» (1990 року побудови), вбиральні «В» (1990 року побудови), воріт з хвірткою «1», огорожі «2», вимощення «І».

Як слідує з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №805 від 14 червня 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння по АДРЕСА_1 по обліку бюро рахується за: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Крім цього, із вказаної довідки убачається, що загальна площа житлового будинку становить 33,6 кв.м., житлова площа 26,4 кв.м.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А» (до 1939 року побудови), сходів «а», хліва «Б» (1960 року побудови), господарської будівлі (до 1939 року побудови), підвалу «Пд(В) (до 1939 року побудови), хліва «Г» (1962 року побудови).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 21 липня 1998 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На запит суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області було надано копії матеріалів спадкової справи №19, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою в 2000 році після смерті ОСОБА_3 .

Як убачається з матеріалів спадкової справи №19, 11 січня 2000 року ОСОБА_2 , від свого імені та від імені свої неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , звернулася до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3

11 січня 2000 року завідувачем Тернопільської районної державної нотаріальної контори Стадник Г.В. за реєстровим №68 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки імені Лесі Українки у с. Миролюбівка Тернопільського району, площею 2,33 в умовних кадастрових гектарах та належала ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняли у спадщину після померлого ОСОБА_3 належну померлому 1/3 частку спірних будинковолодінь по 1/6 частки кожна, оскільки фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 10 червня 1999 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Як убачається з відповіді Тернопільської районної державної нотаріальної контори №1696/01-16 від 20 жовтня 2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася.

Як слідує з довідки №202 від 06 березня 2020 року, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району, ОСОБА_5 в проживав по АДРЕСА_1 , на час його смерті з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняла у спадщину після померлого ОСОБА_5 належні померлому 1/6 частки спірних будинковолодінь, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 10 січня 2019 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №223/2019 р., заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Як убачається з матеріалів спадкової справи №223/2019 р., за життя 26 серпня 2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй на праві власності майно онуці ОСОБА_1 .

31 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла у спадщину після померлої ОСОБА_4 належні померлій частки спірного будинковолодіння, оскільки подала до нотконтори заяву про прийняття спадщини після її смерті.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Маючи намір отримати свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та за законом після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_3 , отримавши 11 січня 2000 року свідоцтво про право на спадщину за законом, видане завідувачем Тернопільської районної державної нотаріальної контори Стадник Г.В., на частину спадкового майна.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 18 липня 2019 року №1991/02-14, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті бабусі ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_5 та після смерті батька ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житлові будинки.

Маючи намір отримати свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 , від імені якої діяла ОСОБА_1 , звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_3 , отримавши 11 січня 2000 року свідоцтво про право на спадщину за законом, видане завідувачем Тернопільської районної державної нотаріальної контори Стадник Г.В., на частину спадкового майна.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 26 серпня 2020 року №1360/02-31, ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні будинковолодіння, після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житлові будинки.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З посиланням на зазначені норми закону позивачі звернулися до суду за захистом їхніх прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання про те, чи дійсно ОСОБА_3 за життя належала 1/3 частка, ОСОБА_4 2/3 частки спірних житлових будинків, суд виходить із наданих доказів.

Як слідує з довідки №201 від 06 березня 2020 року, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по АДРЕСА_2 рахується як колгоспний двір, станом на 01 липня 1990 року членами двору були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

З довідки №200 від 06 березня 2020 року, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_3 рахується як колгоспний двір, станом на 01 липня 1990 року членами двору були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом установлено, що житлові будинки з належними до них надвірними будівлями по АДРЕСА_4 належали колгоспним дворам, членами яких були ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за життя належало по 1/3 частині вказаних будинків.

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 успадкувала належну йому 1/3 частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформила своїх спадкових прав.

Таким чином, ОСОБА_4 за життя належало 2/3 частини вказаних будинків (1/3 + 1/3 = 2/3)

Відповідач права позивача на спірне майно не оспорюють.

Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на належні їм частки житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачами своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підлягають до захисту шляхом задоволення їхніх позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майнозадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А» (1988 року побудови) з прибудовою «а» (1988 року побудови), сходами «а1», господарської будівлі «Б» (1990 року побудови), вбиральні «В» (1990 року побудови), воріт з хвірткою «1», огорожі «2», вимощення, та 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови), зі сходами «а», хліва «Б» (1960 року побудови), господарської будівлі (до 1939 року побудови), підвалу «Пд(В) (до 1939 року побудови), хліва «Г» (1962 року побудови), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А» (1988 року побудови) з прибудовою «а» (1988 року побудови), сходами «а1», господарської будівлі «Б» (1990 року побудови), вбиральні «В» (1990 року побудови), воріт з хвірткою «1», огорожі «2», вимощення, та 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови), зі сходами «а», хліва «Б» (1960 року побудови), господарської будівлі (до 1939 року побудови), підвалу «Пд(В) (до 1939 року побудови), хліва «Г» (1962 року побудови), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А» (1988 року побудови) з прибудовою «а» (1988 року побудови), сходами «а1», господарської будівлі «Б» (1990 року побудови), вбиральні «В» (1990 року побудови), воріт з хвірткою «1», огорожі «2», вимощення, та 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови), зі сходами «а», хліва «Б» (1960 року побудови), господарської будівлі (до 1939 року побудови), підвалу «Пд(В) (до 1939 року побудови), хліва «Г» (1962 року побудови), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач:

Мирполюбівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 1, с. Миролюбівка Тернопільського району, .

Головуючий суддяН. М. Сташків