Справа № 309/597/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Бисаги Т.Ю.,

за участі секретаря Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 04 липня 2019 року (головуючий суддя Сідей Я.Я., повний текст рішення складено 08.07.2019) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради - про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини.

Позов мотивовано тим, що 29.08.2016 сторони уклали шлюб, при цьому за час спільного проживання, до укладення шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначав, що протягом періоду спільного проживання позивач створював необхідні умови для зміцнення сімейних відносин.

20.04.2018 ОСОБА_1 , без будь-яких пояснень зібрала речі та переїхала проживати окремо, а у червні 2018 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

На початку червня 2018 року позивач дізнався про місце перебування дитини, однак відповідач вчиняла перешкоди у зустрічах з дитиною.

У зв`язку з цим позивач звернувся до органу опіки і піклування Хустської міської ради із заявою про встановлення годин спілкування з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 22.08.2018 № 360 ОСОБА_2 встановлено години спілкування з дитиною.

Проте відповідач не виконує встановлений графік побачень з дитиною та створює перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою. Намагання позивача врегулювати спір у добровільному порядку призводять лише до конфліктів та бажаного результату не дають.

Вважає, що дії відповідача порушують його права як батька дитини.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні із дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити для нього способи його участі у вихованні дитини, шляхом встановлення побачень: з понеділка по п`ятницю з 10 до 15 години з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; другу і четверту суботу та неділю кожного місяця, а саме з 10 години суботи по 20 годину неділі з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; у дні літніх канікул 24 доби з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; у дні зимових канікул 20 діб з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері; у дні народження дитини по 6 години з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері.

Відповідач ОСОБА_1 у суді першої інстанції позов визнавала частково. Зокрема, зазначала, що графік побачень, який пропонує позивач, не є реальним, оскільки дитині 5 років, вона має з понеділка по п`ятницю відвідувати дитячий дошкільний заклад для підготовки до школи. Просила суд встановити наступний графік: раз у тиждень - субота або неділя дві години у її присутності, враховуючи те, що батько дитини поводить себе неадекватно і вона йому не довіряє.

Рішенням Хустського районного суду від 04 липня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі у місцях відвідування дитиною дошкільного та іншого навчальних закладів:

У перший, третій вівторок та першу, третю суботу місяця з 10.00 до 15.00 години за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю обох сторін.

У другий та четвертий четвер та другу та четверту неділю місяця з 10.00 до 15.00 години за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю обох сторін.

У дні народження дитини, ОСОБА_3 , по 3 години за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю обох сторін.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною два рази на тиждень по дві години в присутності матері ОСОБА_1 , у день та години визначені за попередньою домовленістю обох сторін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував ту обставину, що позивач постійно погрожував їй і вона стала його боятися, була під постійним психологічним тиском з його боку, тому вирішила піти від нього. Вона уникає зустрічей з позивачем, припинила усі контакти тому, що його скандали негативно впливають на психіку дитини. Дитину не довіряє позивачу, бо сумнівається у його психологічному здоров`ї, не хоче щоб позивач травмував дитину. Перебування дитини з батьком за відсутності матері може негативно вплинути на дитину. Визначений судом графік призводить до того, що дитина буде жити на два помешкання. Визначення побачень з дитиною, у тому числі й у місцях відвідування донькою дошкільного та іншого навчальних закладів з 10.00 до 15.00, негативно впливає на інтереси дитини, оскільки донька буде відриватись від занять, які проводяться у цей час у цих закладах. Місцевий суд не врахував того, що позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність, не допомагає утримувати доньку, у зв`язку з чим нею пред`явлено позов про стягнення аліментів. Батько маніпулює почуттями дитини, використовує її для їх примирення, каже, що мама винна у тому, що сторони не живуть разом.

Позивач рішення суду не оскаржував. У відзиві на апеляційну скаргу просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з`явилась. За адресою, вказаною у апеляційній скарзі, вона не проживає. Про дату, час та місце розгляду справи апелянт була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи та додатково подані докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Також встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 13 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року (справа № 309/1748/18) розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , дитину залишено на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.18 (зворот) 22 т. 2).

Вказаними судовими рішеннями, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 разом з дитиною з квітня 2018 року проживають окремо від ОСОБА_2 .

Між батьками дитини склались стійки неприязні відносини, які потягли за собою суперечки між ними щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Також під час розгляду даної справи апеляційним судом встановлено, що відповідач залишила місце проживання у Закарпатській області, та проживає у своїх батьків у АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.ч.2,3).

Судом встановлено, що матір`ю дитини чиняться перешкоди у вільному спілкуванні з неповнолітньою донькою. Дитина з матір`ю проживає у Рівненській області.

Відповідно до статті 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Так, рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 360 від 22.08.2018 було затверджено висновок служби у справах дітей щодо участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною та запропоновано наступні дні й години для побачень і спілкувань (а.с.14 т. 1):

у перший, третій вівторок та першу, третю суботу місяця з 10:00 до 15:00 години за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 за попередньою домовленістю обох сторін;

у другий та четвертий четвер та другу та четверту неділю місяця з 10:00 до 15:00 години за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 за попередньою домовленістю обох сторін;

у Дні народження дитини, ОСОБА_3 , по 3 години за місцем проживання батька у АДРЕСА_1 за попередньою домовленістю обох сторін.

У протоколі засідання Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хустської міської ради № 11 від 07.08.2018, на якому розглядалось питання про встановлення громадянину ОСОБА_2 годин спілкування з донькою, зазначено, що для з`ясування думки матері дитини ОСОБА_4 щодо вказаного питання, з нею зв`язались в телефонному режимі, під час розмови вона вказала, що перебуває за межами м. Хуст, місце її проживання з дитиною не повідомила, в подальшому також на контакт не йшла, на дзвінки не відповідала. При спілкування з ОСОБА_1 за місцем її роботи 31 липня 2018 року остання поводилась агресивно. З`ясувати у неї думку з приводу встановлення батькові годин спілкування з дочкою не вдалось. Отримати повідомлення про засідання комісії з прав дитини, призначене на 07.08.2018 відмовилась, на засідання не з`явилась (а.с. 19-21 т. 1).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 протягом вересня 2018 року неодноразово звертався до Хустського відділу поліції із заявами щодо невиконання ОСОБА_1 рішення органу опіки та піклування щодо його зустрічей з дитиною (а.с.22-24 т. 1).

Оскільки встановлено, що відповідачем рішення органу опіки та піклування не виконувалось, між батьками не має згоди щодо участі батька у спілкуванні з донькою, тому наявні підстави щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку колегією суддів було встановлено, що у матеріалах справи був відсутній висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, який розглядається судом, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо участі позивача у вихованні дитини.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16.01.2020 було витребувано від органу опіки та піклування Хустської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 щодо участі позивача у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 (а.с.77 т. 1). Таку адресу місця проживання відповідач вказала у апеляційній скарзі.

Листом від 31.01.2020 виконком Хустської міської ради повідомив, що згідно з інформацією, наданою виконавчим комітетом Липовецької сільської ради від 17.12.2019 №239, ОСОБА_1 та її малолітня дочка ОСОБА_5 , які зареєстровані в АДРЕСА_3 , фактично на території с.Липовець не проживають, місце їх перебування невідоме.

У позовній заяві місцем проживання відповідача було зазначено АДРЕСА_4 . Таку ж адресу було зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 14.06.2019 (а.с.93 т. 1).

Проте, згідно акту обстеження вказаної квартири від 16.04.2019, зі слів нових мешканців, які винаймають квартиру, ОСОБА_1 та її донька близько чотирьох місяців тому зібрали речі та виїхали з квартири (а.с.62 т.1).

Позивачем, його представником та апеляційним судом через органи поліції вживались заходи для встановлення місця проживання дитини та встановлено, що місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом із матір`ю у АДРЕСА_2

Апеляційним судом ухвалою від 24.09.2020 було витребувано від Органу опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо участі позивача у вихованні дитини.

На виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 24.09.2020 Органом опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації надано висновок від 23.10.2020 № 806/01/84 (далі Висновок, а.с.44-45 т. 2), з якого вбачається наступне.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Гощанській райдержадміністрації, що відбулося 22.10.2020, встановлено, що малолітня ОСОБА_5 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 та проживає з нею без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , де створені всі умови для проживання малолітньої дитини. Згідно Акту обстеження умов проживання, дитина має місце для сну, відпочинку та навчання. Забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону. Є канцтовари, шкільні приладдя, засоби особистої гігієни, ліки першої необхідності (а.с.46 т. 2).

ОСОБА_3 є ученицею І класу Синівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с.48 т. 2).

Як зазначено у Висновку, ОСОБА_1 у письмових поясненнях зазначала, що не чинить відповідачу перешкод у вихованні, навчанні та спілкуванні з донькою. За два з половиною роки батько дитини ні разу не поцікавився розвитком та станом здоров?я дитини. Також відповідач вказує, що питання придбання шкільного приладдя, одягу, взуття, іграшок та ліків вона вирішує самостійно.

21 вересня 2020 року працівником служби у справах дітей Гощанської РДА було проведено бесіду з дитиною, та згідно протоколу такої бесіди, ОСОБА_7 розповідає, що батько ніколи не вітав її з Днем народження чи іншими святами, не надсилав їй подарунки (а.с.47 т. 2).

Колегія критично оцінює такі твердження відповідача, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони проживають окремо з квітня 2018 року, відповідач не бажала спілкуватись з позивачем та виконувати рішення органу опіки та піклування від 22.08.2018 щодо зустрічей батька з дитиною, вибула зі свого місця проживання як у Хустському районі, так і у м. Хуст, відповідачу не було відомо місце проживання відповідача та доньки, відтак він був позбавлений можливості матеріально допомагати дитині та надсилати їй подарунки, а дитина, в силу свого віку, може не в повній мірі пам`ятати часу спільного проживання з батьком та його відношення до неї.

Також у Висновку зазначено, зі слів ОСОБА_7 , що вона не хоче бачитися та спілкуватись з батьком через його поведінку та страх. Згідно протоколу бесіди головного спеціаліста служби у справах дітей Гощанської РДА з ОСОБА_3 , з батьком вона бачилась у червні 2020 року. Ця зустріч у дівчинки викликає неприємний спогад. ОСОБА_7 пояснює, що поведінка батька налякала її, адже він кричав, штовхнув бабусю. Через це ОСОБА_7 не хоче бачитись і спілкуватись з батьком.

Орган опіки та піклування Гощанської РДА вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини: щомісячно через одні вихідні з 11.00 год. до 15.00 год. у присутності матері ОСОБА_1 за попередньою домовленістю з нею та за згодою дитини.

Позивач зазначав, що про місце перебування доньки у с. Синів Гощанського району Рівненської області - дізнався у червні 2020 року та приїздив туди. Зазначав, що знайшов дитину схованою під ліжком, у антисанітарних умовах.

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування Хустської РДА із заявою щодо визначення місця проживання дитини та надав характеристику від 22.05.2020, відповідно до якої, зокрема, не вживає алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веде здоровий спосіб життя; є приватним підприємцем; у випадках, котрі дискредитують людську гідність, не помічений (а.с. 55 т. 2).

Колегія зазначає, що позивач рішення суду не оскаржував, погодившись з тим графіком зустрічей з дитиною, який було визначено судом першої інстанції. В судовому засіданні апеляційного суду позивач зазначив, що, зважаючи на те, що дитина на даний час проживає на значній відстані від його постійного місця проживання, для можливості зустрічатись з нею, він готовий винаймати житло в Рівненській області, щоб бути ближчим до місця знаходження дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, від 07 грудня 2006 року).

Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хустської міської ради 07.08.2018, коли органом опіки та піклування вирішувалось питання про встановлення позивачу годин спілкування з донькою, позивач просив надати йому можливість спілкуватись з дитиною без присутності матері. Але питання щодо присутності матері під час спілкування позивача з донькою не було вирішено як у Рішенні Виконкому Хустської міської ради № 360 від 22.08.2018, так і у оскаржуваному рішенні місцевого суду.

Апелянт просила визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною два рази на тиждень по дві години в присутності матері ОСОБА_1 у день та години визначені за попередньою домовленістю обох сторін.

Зважаючи на те, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, яка проживає з матір`ю, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність спілкування батька з дитиною.

В той же час, вирішуючи питання щодо порядку побачень батька з дочкою колегія суддів виходить з наступного.

У положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України закріплений принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. ОСОБА_2 активно бажає брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, має достатні матеріальні можливості, позитивно характеризується.

Колегія першочергово враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків. ОСОБА_3 проживає та навчається у Рівненській області; тривалий час (більше двох з половиною років) не спілкувалась з позивачем.

Зважаючи на викладене, колегія вважає, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок; дитина, враховуючи її вік у квітні 2020 року ОСОБА_3 виповнилось шість років - та тривале проживання з матір`ю, може не в повній мірі пам`ятати часу спільного проживання з батьком та його ставлення до неї, а відтак, висловлювала небажання з ним зустрічатись, повноцінно не сприймає позивача, як батька.

Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька. Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, досліджені докази в їх сукупності, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини та між дитиною і кожним з батьків, місце проживання дитини та позивача, вік дитини і висновки органу опіки та піклування, колегія суддів вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини, встановити такий спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною:

-у перший, третій вівторок та першу, третю суботу місяця з 17.00 год. до 19.00 год. у присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 ;

-у другий та четвертий четвер та другу та четверту неділю місяця з 17.00 год. до 19.00 год. у присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 .

-у дні народження дитини, ОСОБА_3 , не менше 3 годин у присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 .

Відтак, рішення суду першої інстанції, як таке, що не відповідає обставинам справи та постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, в оскаржуваній частині слід змінити з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст 376 ЦПК України.

Куруючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3,4,ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 04 липня 2019 року у частині задоволених позовних вимог змінити, виклавши абзац 3 6 резолютивної частини рішення у наступній редакції.

Визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

У перший, третій вівторок та першу, третю суботу місяця з 17.00 год. до 19.00 год. у присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 .

У другий та четвертий четвер та другу та четверту неділю місяця з 17.00 год. до 19.00 год. у присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 .

У дні народження дитини, ОСОБА_3 , не менше 3 годин у присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2020 року.

Головуюча: Судді: