КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/5576/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/3200/19

17 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Васильченко О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення при порушенні конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення становища, яке існувало до порушення,-

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» (далі - ТОВ «АВК Конфекшінері») про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення порушенням конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва у складі судді

Васильченка О. В. від 11 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою районного суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що ухвала районного суду про залишення його позовної заяви без руху є незаконною та необґрунтованою, так як вимога суду щодо сплати судового збору не узгоджується з положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про судовий збір», які визначають пільги щодо сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тобто, заявник не погоджувався з висновками районного суду в частині визначення розміру судових витрат (а. с. 31-35). Крім того вказував на те, що навіть у разі залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору, суд у відповідній ухвалі мав би визначити точно суму судового збору, яку необхідно було сплатити, тоді як у даній справі суд лише послався на норми Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва

від 11 червня 2019 року повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової

палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року касаційну

скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду

від 05 липня 2019 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (провадження № 61-13982св19).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду

міста Києва від 11 червня 2019 року повернуто особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач ТОВ «АВК Конфекшінері» подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11.06.2019 року - без змін, посилаючись на те, що у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження для скасування ухвали суду про залишення позову без руху з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, при цьому ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, жодним чином не порушує та не обмежує права позивача на судовий захист, а доводи апеляції ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем норм законодавства.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ТОВ «АВК Конфекшінері» адвокат Гуменюк Д.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВК Конфекшінері» про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення порушенням конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив із того, що вона не відповідає вимогам статей 175,177 ЦПК України, а саме заявником, крім іншого, не сплачено за її подання судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України вухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зі змісту ухвали суду від 11 червня 2019 року про залишення позову без руху, вбачається, що вона постановлена, зокрема, з підстав несплати позивачем судового збору у встановленому законом розмірі.

Разом з тим, в порушення вимог ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції не зазначив точної суми судового збору, яку позивачу необхідно сплатити, а обмежився лише посиланням на положення Закону України «Про судовий збір».

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження, тому є обгрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що вимога суду щодо сплати судового збору не узгоджується з положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про судовий збір», які визначають пільги щодо сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, то колегія суддів вважає їх безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток цини позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову фізичною особою немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається з позову, позивачем заявлено вимоги майнового та немайнового характеру, зокрема і вимоги, за які позивач, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, зокрема, з тих підстав, що позивачем не сплачено судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

При цьому, апеляційний суд враховує, що позивачем не заявлялося до суду першої інстанції клопотання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Згідно п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року в частині визначення розміру судових витрат постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому в цій частині підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року в частині визначення розміру судових витратскасуватита в цій частині справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 червня 2020 року.

Головуючий: Судді: