Справа №705/1596/20
2/705/1648/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника позивача Савіхіної Анастасії Миколаївни звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.02.2011 року, в сумі 5985,06 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп..

Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви отримав 12.06.2020 року.

24.06.2020р. відповідачем ОСОБА_1 , подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» у якому зазначає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не визнає в повному обсязі, оскільки банк звертаючись до суду з позовом, зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 і таке твердження позивач обґрунтовує тільки тим, що на момент смерті ОСОБА_2 вони були прописані по одній адресі: АДРЕСА_1 . Вважає, це абсурдне твердження, яке не ґрунтується на фактичних обставинах і є припущенням позивача. Посилається на те, що він дійсно зареєстрований по зазначеній адресі, однак постійно проживає в місті Києві та проживає на квартирах по найму в м. Києві. До смерті брата він тривалий час в місті Умані не проживав, не проживав там і після відкриття спадщини. Заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 він не подавав. Жодного доказу їхнього спільного проживання із ОСОБА_2 , ведення спільного домашнього господарства позивачем не надано. Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_2 він приймав ні по закону, ні по заповіту, ні фактично, а тому не може бути відповідачем у даній справі і будь-які претензії зі сторони банку до нього як до спадкоємця не обґрунтовані та безпідставні.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.02.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6000 грн.. У вигляді встанвленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з повідомленням виконавчого комітету Уманської міської ради від 19.05.2020р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знятий з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 в зв`язку зі смертю(а.с. 66).

Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Уманської міської ради від 19.05.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 (а.с.65).

Позивач вказує, що 03.02.2019 року ним була направлена претензія кредитора до Уманської міської державної нотаріальної контори, на яку 03.04.2019 року було отримано відповідь, де вказувалося, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрита 08 серпня 2017 року на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Окрім того, позивач зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, 16.09.2019 року спадкоємцеві було направлено лист-претензію, який не було виконано. Станом на дату смерті загальна сума заборгованості за кредитами становить 5985,06 грн..

Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1054, 1218, 1219, 1268-1270, 1273, 1282 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати.

Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такими, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було.

Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з нього заявлених позивачем грошових коштів.

Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк» клопотання про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна заявлено не було.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 3, 4, 5, 11, 12, 19, 81, 89, 263-268 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст. 608, 1216, 1218, 1219, 1281-1282, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік