пр. №2-з/756/334/20
У Х В А Л А

2 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Шевчук А.В, розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до ТОВ «Статус Капітал Плюс» про визнання недійсним окремих положень договору іпотеки від 19.12.2006 року та договору відступлення права вимоги №30 від 13.10.2020 року укладеного між ПАТ «Родовід Банк».

Крім того, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

У своїй заяві позивач вказує, що ТОВ «Статус Капітал Плюс» збирається звернути стягнення на іпотечну квартиру АДРЕСА_1 шляхом перереєстрації права власності. При цьому по тексту заяви зазначає, що квартира вже зареєстрована за відповідачем і він має можливість у будь-який час переоформити право власності на іншу особу шляхом відчуження.

Таким чином, з метою уникнення додаткових судових спорів з розширенням кола учасників процесу і можливістю виконання рішення суду при задоволенні позовних вимог, позивач просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення сторони не викликались.

Дослідивши матеріали, суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позовної заяви не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, про захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Ініціюючи забезпечення позову заявник у заяві не обґрунтував належність йому права, в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у справі про визнання недійсним окремих положень договору іпотеки від 19.12.2006 року та договору відступлення права вимоги №30 від 13.10.2020 року з огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 не належала та не належить заявнику і була передана в іпотеку за згодою іпотекодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а отже, іпотекодавці усвідомлювали ризики та можливість реалізації предмета іпотеки, в тому числі в позасудовому порядку на підставі застереження договору іпотеки. Більше того, іпотекодавці не фігурують сторонами поданого ОСОБА_1 позову.

За змістом ст. 23 Закону України «Про іпотеку», в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі й на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, накладення арешту та заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 порушує права стягувача та позбавляє його можливості отримати узгоджену гарантію забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором та розраховувати на можливість погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки.

Жодних доказів на підтвердження існування очевидного та об`єктивного характеру загрози порушення прав позивача суду не надано, а сам зміст заяви зводиться до відображення припущень та необґрунтованих побоювань заявника.

З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви.

Суддя роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Шевчук