У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2020 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Інтернет- магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» про відшкодування заподіяної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Інтернет- магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з вимогами: « Зобов`язати Відповідача 1, фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , відшкодувати позивачу, ОСОБА_1 , заподіяну шкоду в розмірі 47432,00 гривень.

Зобов`язати адміністрацію Інтернет-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» вжити на свій вибір невідкладних заходів щодо усунення загрози здоров`ю та майну позивача внаслідок протиправної підприємницької діяльності (нечесної підприємницької практики) ОСОБА_2 , який є співробітником вказаного магазину не пізніше ніж за 1 (один) місяць після ухвалення судового рішення.

Зобов`язати адміністрацію Інтернет-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» надіслати на поштову адресу та електрону адресу позивача належним чином оформлені документи (документ), у тому числі завірені нотаріально, які свідчать про усунення вказаної загрози, надіславши такі документи не пізніше ніж через 1 (один) тиждень після їх оформлення».

Вивчивши матеріли заяви ОСОБА_1 та долучені до неї додатки на предмет дотримання вимог цивільно-процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (стаття 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимогою процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги. Таким чином, під предметом позову розуміється певно матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Відповідно до стаття 42 Цивільного процесуального кодексу України, склад учасників справи: у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи; при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник; у справах окремого провадження учасниками справи є заявники.

Відповідно до ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України, сторони: сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Слід звернути увагу позивача, що виходячи зі змісту поданої до суду заяви визначено суб`єктний склад учасників справи - позивач та відповідачі, тому за формою звернення позивач має звернутись до суду з відповідним «позовом» , а не «заявою».

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України)

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Тобто, визначення кола осіб, які виступають як відповідачі, предмета та підстав спору є процесуальним правом позивача.

В силу статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Відповідно до ч. 3 наведеної статті Цивільного кодексу України філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Таким чином, за правилами встановленими процесуальним законодавством, в якості відповідача може виступати юридична особа, або юридична особа в особі її філії (якщо філія наділена відповідними повноваженнями і про це є належні докази ).

Відповідно до ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Разом з тим, визначаючи склад учасників цивільного процесу позивачем визначено у якості відповідача - Інтернет- магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак відповідно до загального обсягу додатків, які приєднано до позову, позивачем не долучено докази, що мають підтвердити правовий статус відповідача як юридичної особи, серед іншого, установчі документи юридичної особи, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуваньінше, за відсутності цих даних не можливо з`ясувати цивільну правоздатність відповідача, його правовий статус та самостійну господарську процесуальну дієздатності.

Як роз`яснено у п.7 та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивачем пред`явлено вимоги до відповідачів - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 та Інтернет- магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», однак у прохальній частині поданої до суду заяви відсутні конкретні позовні вимоги до кожного із відповідачів залежно від їх правового статусу та повноважень визначених нормами спеціального законодавства, яке регулює їх господарську та управлінсько-розпорядчу діяльність, що унеможливлює визначити підсудність та підвідомчість розгляду даного спору саме Дніпровському районному суду міста Києва, як місцевому загальному суду.

На виконання ухвали суду, позивач має подати до суду нову редакцію позовної заяви з більш чіткими формулюванням своїх вимог в зазначеній частині, з визначенням способів захисту цивільних прав та інтересів викладених у статті 16 Цивільного кодексу України та норм спеціального законодавства, в розрізі даного спору положень Закону України «Про захист прав споживачів», вказати обставини, якими обґрунтовуються його вимоги, зазначити та/або надати докази, що підтверджують означені обставини з урахуванням кола осіб (фізичних та/або юридичних осіб) та їх правового статусу, які мають виступати у якості відповідачів у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Виходячи з положень статті 100 Цивільного процесуального кодексу України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Виходячи з цих обставин та загального обсягу додатків до заяви, позивачем, на підтвердження заявлених вимог, долучено докази оформлені без дотримання вимог статей 95 та 100 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки копії поданих до суду письмових доказів належним чином не завірені, позивач не повідомляє про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, також фотокопії документів, безпосередньо товарних чеків, не підлягають візуальному відтворенню, що унеможливлює з`ясувати зміст поданого документа та ідентифікувати його обов`язкові реквізити в залежності від виду документа.

До того ж, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

З позовної заяви вбачається, що в ній не зазначено підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Отже, позивачу слід зазначити в позовній заяві такі відомості.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись статями 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Інтернет- магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» про відшкодування заподіяної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

С у д д я: