1Справа № 335/8902/20 2/335/2695/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді СоболєвоїІ.П.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі матеріали справи за позовом Концерна «МТМ» до ОСОБА_1 «Про стягнення боргу за комунальні послуги з теплопостачання»,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2020 до суду надійшла позовна заява концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води розміром 3219,29 грн. з підстав неналежного виконання зобов`язань зі сплати за надані послуги.

Мотивуючи свої вимоги, позивач послався на те, що між Концерном «МТМ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладений договір від 01.01.2008 року № 203057 «Про купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді», на підставі якого з 2008 по 2020 роки відбувалась господарська діяльність, а саме: з жовтня 2016 по квітень 2020 року до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 відпускалась теплова енергія.

Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило.

За вказаний період відповідач не здійснював оплату за послуги, внаслідок чого станом на квітень 2020 року виникла заборгованість у розмірі 3219,29 гривень, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача суму заборгованісті та судові витрати.

Одночасно з позовною заявою Колнцерн «МТМ» повідомив про відсутність в судах України між сторонами будь-яких справ щодо предмету позову.

У відповідності до частини 8 статті 28 ЦПК України: Позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2020 року відкрите спрощене позовне провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наступне.

Згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 вказаного Закону).

Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, яка надає послуги з центрального опалення.

У статті 55 Господарського кодексу України наведено поняття суб`єкта господарювання.

ОСОБА_1 має статус фізичної особи-підприємця, офіційні відомості про що розміщені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ЄДР), який створений відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, забезпечує накопичення інформації про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до вимог ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання ( підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Між Концерном «МТМ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 є укладеним договір від 01.01.2008 року № 203057 «Про купівлю-продаж теплової енергії в горячій воді».

Нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , використовується фізичною особою-підприємцем для розміщення офісу, тобто з метою здійснення господарської діяльності - підприємництва.

Уклавши договір від01.01.2008 року, сторони здійснили документальне оформлення відносин з надання послуг внаслідок здійснення ними господарської діяльності як суб`єктами господарювання.

Питання цивільної юрисдикції врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України, якою визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію (параграф 1); інстанційну юрисдикцію (параграф 2) та територіальну юрисдикцію або підсудність (параграф 3).

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто - сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Ініційований позивачем спір має ознаки господарського спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду .

На дату розгляду справи ОСОБА_1 не втратила статус фізичної особи-підприємця.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Викладені вище обставини, які фактично визнані сторонами по справі, - з урахуванням правових позицій, викладених в постановах:

- ВП ВС від 04 липня 2018 року (справа № 904/7183/17, провадження№ 12-153гс18),

- ВП ВС від 06 листопада 2018 року (справа № 904/7024/17, Провадження № 12-175гс18);

-ВП ВС від 05.06.2018 в справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18);

- ВП ВС від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 (провадження №12-294гс18), -

- свідчать про наявність підстав для застосування п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та закриття провадження по цивільній справі.

Крім цього, підтвердженням факту існування між позивачем та відповідачем господарських правовідносин є судові рішення, ухвалені суддею Господарського суду Запорізької області Дроздовою С.С. за наслідками розгляду господарської справи № 908/1607/18 між тими ж сторонами відносно одного і того ж предмету спору, а саме: за заявою Концерна «МТМ» виданий судовий наказ від 17.08.2018 року про стягнення на користь Концерна «МТМ» з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошової заборгованості у сумі 1695 гривен 55 копійок та 176 гривен 20 копійок судового збору.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась з заявою про скасування судового рішення, пов`язаного з видачу господарським судом відповідного наказу.

Ухвалою судді Господарського суду Запорізької області Дроздової С.С. від 03.09.2018 року наказ скасований.

На думку суду, зазначені обставини мають ознаки таких, що в розумінні частин 3-5 статті 82 ЦПК України, - не потребують доказування.

Керуючись ст. п. 1 ч. 1 ст. 255, 258-260, ч.3-5 ст. 82 ЦПК України, ч. 5-6 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води розміром 3219,29 грн. з підстав неналежного виконання зобов`язань зі сплати за надані послуги» - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва