Справа № 591/48/20
Провадження № 2/591/1190/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 січня 2020 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Шелєхова Г.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Разом з цим просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, судовий збір є об`єктивною перешкодою у реалізації його права на звернення до суду, оскільки вона являється пенсіонеркою, має незначних дохід та поганий стан здоров`я, знаходиться на диспансерному обліку.

Дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що заява про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підтвердження тяжкого фінансового становища та незадовільного стану здоров`я позивачка надала довідку про доходи та направлення на госпіталізацію, видане КП «Центр первинної медичної санітарної допомоги №1» Сумської міської ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ст.17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ є джерелом права в Україні.

За змістом практики застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», оплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового стану заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансового стану заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

Таким чином, розмір судового збору має визначатися з урахуванням конкретних обставин справи, включаючи фінансову спроможність заявника сплатити його, що має суттєве значення для встановлення того, чи може особа використати своє право доступу до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що з метою дотримання балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за подання позову та правом заявника на доступ до правосуддя, позивача необхідно звільнити від сплати судового збору.

Тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,-

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В.Шелєхова