Номер провадження: 22-ц/813/2539/20
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межамисуду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2015 року, ухваленого під головуванням судді Чернявської Л.М., -

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 36 000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав належним чином, однак ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість по поверненню суми кредиту та сплаті відсотків, яка станом на 18.02.2015 року складає 35 938,94 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 799 799,07 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 29 620,27 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 659 180,95 грн.; заборгованості за відсотками - 5 170,17 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 115 058,96 грн.; пені за прострочення кредиту та відсотків - 1 148,50 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 25 559,16 грн.

На підставі викладеного, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, яка складає 35 938,94 дол. США, що еквівалентно курсу НБУ 799 799,07 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 29 620,27 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 659 180,95 грн.; заборгованості за відсотками - 5 170,17 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 115 058,96 грн.; пені за прострочення кредиту та відсотків - 1 148,50 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 25 559,16 грн., звернуто стягнення на предмети іпотеки, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , визначивши початкову ціну відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПAT «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що судом порушені норми процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначила, що матеріали справи не містять предмета спору, а саме доказу видачі кредитних коштів, також судом були проігноровані надані докази заміни кредитора.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 червня 2020 року судом до участі у справі було залучено в якості правонаступника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест».

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01.12.2005 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/0027/74/41679, згідно з яким АППБ «Аваль» надав ОСОБА_2 кредит у сумі 36 000 доларів США, з терміном остаточного погашення до 01.12.2025 року при сплаті 13 % річних на умовах, визначених кредитним договором. ОСОБА_2 зобов`язалася належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в обумовлені кредитним договором терміни.

Згідно з умовами договору про кредитний договір №014/0077/74/66448, п.п.6.1 за користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі.

Позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі 36 000 доларів США готівкою. Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджується Видатковим касовим ордером №К12/3 від 01.12.2005 року (а.с.30).

Проте, в обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_2 своїх зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, у зв`язку з чим сума її заборгованості станом на 18.02.2015 року складає 35 938,94 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ та становить 799 799,07 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 29 620,27 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 659 180,95 грн.;

- заборгованості за відсотками - 5 170,17 дол. СІЛА, що еквівалентно по курсу НБУ становить 115 058,96 грн.;

- пені за прострочення кредиту та відсотків - 1 148,50 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 25 559,16 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору банком 05.12.2005 року із іпотекодавцем ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Тихомировою К.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 01.12.2005 року, реєстр за №1467 і зареєстрованого 02.12.2005 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» номер запису: 291, в книзі 579пр-184, номер витягу:9148825, реєстраційний номер: 8282440. Предмет іпотеки складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 45,5 кв.м., у т.ч. житловою 34,4 кв.м.

ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконала, в обумовлені строки відсотки за користування кредитом не повернула.

Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору Кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов Кредитного договору. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за Кредитним договором, за умови попереднього (за 60 днів) повідомлення Позичальника рекомендованим листом.

Таке дострокове погашення має бути здійснене Позичальником не пізніше 60 календарного дня з дня надіслання Позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення.

Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому не поверненні у встановлені Кредитним договором строки суми кредиту, сум відсотків, сум неустойки (п. 4.2. Договору іпотеки).

Відповідачу неодноразово направлялися повідомлення про заборгованість, зокрема, 24.11.2014 року було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором за вих. №114-0-0-00/15-10022, якою було зобов`язано у 60-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була.

В іншому разі банк має намір згідно з кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно зі ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачається право іпотекодержателя в незалежності від повідомлення іпотекодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, як це передбачено ст. 530 ЦК України.

Висновки суду про те, що оскільки, ОСОБА_2 не виконала зобов`язання, передбачені укладеним кредитним договором у строк, встановлений кредитним договором, у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України, ОСОБА_2 прострочила виконання зобов`язання є вірними та відповідають обставинам справи.

Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки, ОСОБА_2 не виконано своїх зобов`язань за кредитним договором №014/0027/74/41679 від 01.12.2005 року, у відповідності до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України, суд прийшов до обґрунтованого висновку, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 для погашення кредитної заборгованості за вищенаведеним кредитним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до абз. 1 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Також судом вірно зазначено про необхідність встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

На підставі вищевикладених обставин, суд, з`ясувавши всі обставини справи, надані докази, обґрунтовано задовольнив позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, у зв`язку з його невиконанням, звернув стягнення на предмети іпотеки, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, що матеріали справи не містять предмета спору, а саме доказу видачі кредитних коштів, також судом були проігноровані надані докази заміни кредитора, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами справи та не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на незаконність судового рішення, а висновки суду про те, що ОСОБА_2 не виконала умови укладеного кредитного договору відповідають обставинам справи та вимогам закону, а також наданим до суду доказам.

Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 30 листопада 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк