Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2793/19 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №285/2793/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Сташківа Т.Б. у м. Новоград-Волинську,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі - банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2010 року №б/н у сумі 37 713,34 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17 вересня 2010 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням боржником зобов`язань кредитного договору станом на 15 липня 2019 року утворилася вищевказана заборгованість, яка складається із: заборгованості за строковим тілом кредиту в сумі 16 571,88 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7 403,78 грн., пені за прострочене зобов`язання в сумі 11 265,62 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 200 грн., а також штрафу - 500 грн. (фіксованої частини) та 1 772,06 грн. (процентної складової).

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за строковим тілом кредиту в сумі 16 571,88 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів (фіксована частина та процентна складова) відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні простроченого тіла кредиту, пені та штрафу, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу в частині незадоволених вимог. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту, пені та штрафу задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що прострочене тіло кредиту є частиною фактично отриманих відповідачем коштів. ОСОБА_1 підписала анкету-заяву від 17 вересня 2010 року, чим висловила згоду на отримання кредитної картки «Універсальна». Окрім того, відповідач також підписала довідку про умови кредитування, в якій визначені тип картки, тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом, порядок нарахування пені та розмір штрафів. Із виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту складається з двох складових: строкове та прострочене тіло кредиту. Вважає, що факт користування відповідачем кредитними коштами свідчить про її обізнаність з умовами кредитного договору. Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 є безпідставним, оскільки висловлений у конкретній справі за інших правовідносин, коли відповідач заперечував умови договору. У даній справі заперечення боржника відсутні.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Окрім того, наполягає на тому, що в її анкеті-заяві розмір тіла кредиту та процентної ставки не зазначено.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в оскарженій частині відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Виходячи із принципу диспозитивності, апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, тобто в частині стягнення заборгованості за строковим тілом кредиту в сумі 16 571,88 грн.

Відмовляючи банку в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафу (фіксованої частини і процентної складової), суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними та допустимими доказами суму заборгованості.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, із якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

При розгляді даного спору апеляційний суд враховує, що у постанові від 03 липня 2019 року (провадження №14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження №6-144цс14).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 17 вересня 2010 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.11).

У анкеті-заяві сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту в розмірі 7 000 грн. та відповідачем обрано опцію «платіжна картка кредитка «Універсальна».

Так, у анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Хоча в анкеті-заяві позичальника від 17 вересня 2010 року, підписаною останньою, визначено кредитний ліміт у розмірі 7 000 грн., але відповідач кредитними коштами користувалася та не заперечувала проти збільшення банком у односторонньому порядку кредитного ліміту, а тому розрахунок заборгованості банком обґрунтовано обчислено з кредитного ліміту в розмірі 8 000 грн.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За своєю природою заборгованість за простроченим тілом кредиту є заборгованістю за коштами, строк сплати яких уже настав.

Отже, зважаючи на викладене вище, банк довів надання позичальнику грошових коштів у розмірі 8 000 грн. та наявність у відповідача перед банком заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7 403,78 грн.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за строковим простроченим тілом кредиту стягнути пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафу) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Окрім того, роздруківка Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про пеню та штраф, витяги з Тарифів і з Умов та Правил не можна вважати складовою частиною спірного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми для пені та штрафу не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягах з Тарифів та з Умов і Правил, як невід`ємну складову частину змісту договору.

Проте, разом із анкетою заявою ОСОБА_1 17 вересня 2010 року також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», в якій зазначені пеня та штраф (а.с.12).

Так, у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», на якій проставлена дата 17 вересня 2010 року та міститься підпис ОСОБА_1 , визначено пеню і штраф. Так, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня(1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. Штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів визначено у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Отже, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» є частиною кредитного договору, оскільки підписана ОСОБА_1 , а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання та штрафом є частково обґрунтованими.

Хоча умови даного кредитного договору передбачають застосування штрафних санкцій при порушенні фінансової дисципліни, але позовні вимоги в частині пені за прострочене зобов`язання не можуть бути задоволені, оскільки чинним законодавством передбачена заборона подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, про що існує правова позиція ВСУ, висловлена у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15. Окрім того, відповідач у відзиві заперечує щодо стягнення пені за прострочене зобов`язання.

Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. не передбачена ні в анкеті-заяві, ні у довідці про умови кредитування, а тому не підлягає до стягнення.

За таких обставин, заочне рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту та штрафу (фіксованої частини та процентної складової) підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким вимоги банку в цій частині задовольняються. Судове рішення в частині відмови у стягненні пені залишається без змін, як таке, що ухвалене в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У силу положень ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено на 70%, а відмовлено у задоволенні на 30%).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та штрафу скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 7 403 грн. 78 коп. та штраф: 500 грн. фіксованої частини та 1 772 грн. 06 коп. процентної складової.

Заочне рішення в частині відмови у стягненні пені залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 1 817 грн. 63 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: