Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/767/16-ц

Ім`ям України Провадження № 2/932/366/20

29 квітня 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Калантаєнку Д.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представниці позивача - адвокатки Сипало М.А., представниці відповідача - адвокатки Сергієвської А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні ним своєю власністю шляхом знесення самовільно збудованою побудови за рахунок відповідачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у січні 2016 року звернувся до суду із позовом до відповідачів, у якому, з урахуванням уточненого позову, прохав суд усунути йому перешкоди у користуванні його власністю шляхом знесення самовільно збудованої побудови за рахунок відповідачів (а.с. 121-123).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є власником 10 /100 домоволодіння АДРЕСА_3 , яке розташовано на земельній ділянці, площею 954,0 кв.м. за тією ж адресою. Вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності позивача та відповідачів. Влітку 2014 року відповідач ОСОБА_2 , між його та своїм будинками, самовільно збудував металеву огорожу із профільних листів без встановлення меж земельної ділянки, дозволу співвласників та будь-яких дозволів або проектів, що унеможливлює проведення позивачем догляду за своїм житловим будинком, здійснення поточного ремонту та перешкоджає інсоляції території. Цими діями відповідач ОСОБА_2 порушує його права, як співвласника земельної ділянки.Судові витрати у справі складають 487 гривень 20 копійок (а.с. 1).

Ухвалою суду від 25 січня 2016 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 38)

Ухвалою суду від 08 лютого 2016 року у справі відкрито провадження, судове засідання призначено на 06 квітня 2016 року (а.с. 42).

Заочним рішенням суду від 29 червня 2016 року позов задоволено (а.с. 48-49).

Ухвалою суду від 06 грудня 2016 року заочне рішення від 29 червня 2016 року скасовано, справу призначено до розгляду на 15 лютого 2017 року (а.с. 65)

Ухвалою суду від 29 червня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_2 повернуто позивачеві (а.с. 76).

04 вересня 2019 року представницею відповідача ОСОБА_2 - адвокаткою Сергієвською А.Ю., подано відзив на позов, в якому вона зазначила, що доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, що спірна огорожа побудована відповідачем ОСОБА_2 , а відповідно до поточної інвентаризації КП «МБТІ» від 05 серпня 2010 року, ця огорожа була побудована ще у 2006 році, тобто до моменту отримання ОСОБА_2 статусу співвласника домоволодіння по АДРЕСА_3 (а.с. 105-106).

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_6., справу прийнято до свого провадження суддею Томашем В.І. (а.с. 135).

20 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_3 , в якому вона прохає відмовити у задоволенні вимог позивача до неї, посилаючись на те, що межі спільної земельної ділянки, які узгоджені між нею та позивачем, вона не порушує, а до спірної огорожі не має жодного відношення, оскільки позбавлена доступу до неї (а.с. 146-147).

Ухвалою суді від 17 жовтня 2019 року, у зв`язку із закінченням строку відрядження судді Томаша В.І., справу прийнято до свого провадження суддею Литвиненком І.Ю. (а.с. 166).

У судовому засіданні позивач та його представниця позов підтримали, прохали його задовольнити у повному обсязі. Пояснення надали аналогічні тексту уточненого позову.

Представниця відповідача ОСОБА_2 - адвокатка Сергієвська А.Ю., у судовому засіданні позов не визнала та прохала відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов. Зазначила, що її довіритель значний час мешкає за кордоном та ніяким чином не має відношення до спірної споруди.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, у відзиві прохала слухати справу за її відсутності (а.с. 147).

Відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких письмових заяв та клопотань суду не надали, у зв`язку з чим суд, спираючись на норми ст. 128 ЦПК України, розглянув справу за їх відсутності. Позивач, його представниця та представниця відповідача ОСОБА_2 не заперечували проти розгляду справи за відсутності інших відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 29 грудня 2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., та зареєстрований в реєстрі за № 4809, належить 10/100 частини домоволодіння АДРЕСА_3 (а.с. 5). Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 948,0 кв.м., яка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку від 23 червня 2010 року (а.с. 11-12). Межі часток земельної ділянки між власниками в натурі не встановлені. Металеву огорожу із профільних листів збудовано самовільно, висотою 2,0 м та на відстані від будинку позивача 0,15 м., без відповідного дозволу та узгодження усіма співвласниками земельної ділянки. Огорожа збудована між будинками позивача та відповідача ОСОБА_2 , який є власником АДРЕСА_4 (а.с. 107-109)

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.Як визначено ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує; власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормою ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).Згідно з вимогами ч. 4 ст. ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Нормою ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач є власником 10/100 частини домоволодіння АДРЕСА_3 . Відповідач ОСОБА_2 є власником 35/100 частини домоволодіння АДРЕСА_3 . Домоволодіння сторін розташоване на земельній ділянці, площею 948,0 кв.м., яка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Частки земельної ділянки між власниками не визначено, межі в натурі також не встановлені. Металеву огорожу встановлено без відповідного дозволу та дозволу усіх співвласників земельної ділянки між будинками позивача та відповідача ОСОБА_2 . Оскільки доступ до цієї самовільної огорожі мають позивач та відповідач ОСОБА_2 , суд вважає доведеним той факт, що її побудовано саме відповідачем ОСОБА_2 . За таких обставин суд доходить висновку про можливість задоволення вимог позивача в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою шляхом знесення самовільної огорожі за рахунок ОСОБА_2 .

Суд не погоджується із доводами представниці відповідача ОСОБА_2 про те, що позивачем не надано достатніх та належних доказів того, що огорожу побудовано саме ОСОБА_2 , оскільки матеріалами справи її доводи спростовано та доведено протилежне. Більш того, посилання представниці відповідача ОСОБА_2 на те, що її довіритель значний період часу мешкає за кордоном та не має відношення до спірної огорожі, безпідставні, оскільки він є співвласником даної земельної ділянки та відповідно до вимог ст. 319 ЦК України несе відповідальність за своє майно, зобов`язаний цікавитися його станом та вживати заходів для попередження ситуацій, які можуть будь-яким чином порушувати права інших співвласників даного майна.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 280-288, 354-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні ним своєю власністю шляхом знесення самовільно збудованою побудови за рахунок відповідачів - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні та розпоряджанні ОСОБА_1 своєю приватною власністю - частиною земельної ділянки з кадастровим номером :02:308:0038, площею 0,954 га, що по АДРЕСА_3 , шляхом знесення за рахунок ОСОБА_2 самовільно збудованої металевої огорожі із профільних листів на металевому профілі між житловими будинками літ. Б-1 та літ. А-1, що розташовані на цій земельній ділянці та на території цього домоволодіння.

У задоволенні позовних вимог до інших відповідачів - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 30 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення, або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Згідно з вимогами п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко