Справа № 163/1665/20
Провадження № 2/163/311/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Філімонюк О.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги представник обґрунтувала тим, що позивач на підставі укладеного його дідом договору дарування є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. Відповідачі проживали і були зареєстровані у будинку за згодою діда як попереднього власника в статусі членів його сім`ї (невістка та онук). На даний час та уже понад 10 років у будинку відповідачі не проживають, останнє відоме їх місце проживання в місті Володимир-Волинську Волинської області, проте зніматися з реєстрації за цією адресою в добровільному порядку вони не бажають. Такими своїми діями відповідачі порушують право власності позивача, оскільки право користування цим житлом у них припинилося з моменту припинення права власності у попереднього власника (діда), а із позивачем як новим власником жодних відносин вони не мають, не є членами його сім`ї і не є наймачами житла. При цьому зняття відповідачів з реєстрації не порушить їхніх прав на житло, оскільки у ньому вони не проживають і мають інше житло.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву, у якій позов підтримала, просила розглянути справу за її та позивача відсутності.

Відповідачі про розгляд справи по суті двічі повідомлялися шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не з`явились, відзиву на позовну заяву не подали, про причини неможливості розгляду справи за їх відсутності не сповістили.

За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Любомльського нотаріального округу Волинської області Каганюком О.Ю. договору дарування житлового будинку від 06 травня 2016 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 житловий будинок за АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на цей житловий будинок зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 травня 2016 року, що підтверджується відповідно інформаційною довідкою від 12 травня 2016 року.

Отже, позивач з 06 травня 2016 року є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Із наданої відділом ЦНАП виконавчого комітету Любомльської міської ради інформації встановлено, що за цією адресою з 06 лютого 1998 року по даний час зареєстрована ОСОБА_2 , з 16 серпня 2014 року по даний час - ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із статтею 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 3 СК України, статті 64 ЖК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, ведуть спільне господарство мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до положень частини 1 статті 156 ЖК України, частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування приміщенням.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі досліджених доказів у справі встановлено, що відповідачі були зареєстровані у спірному житлі за часів належності будинку не позивачу, а його попередньому власнику.

На даний час єдиним власником будинку є позивач.

Відповідачі до членів сім`ї позивача не належать та у договірних відносинах по найму житла із ним перебувають.

Право власності на будинок перейшло до позивача на підставі укладеного попереднім власником договору дарування, в якому відсутня умова збереження права відповідачів на проживання в будинку.

Твердження позивача про те, що відповідачі не проживають в будинку тривалий час, по справі не спростовані, тому суд вважає цю обставину доведеною, зокрема, й з огляду на повернення без вручення адресованих відповідачам судових викликів в підготовче засідання та у два судові засідання, в тому числі, через відсутність адресатів за цією адресою.

Отже, очевидним є те, що відповідачі у будинку не проживають, жодного інтересу до нього не проявляють, у жодних правовідносинах в розумінні сімейного та житлового законодавства з позивачем як новим власником не перебувають.

Згідно із частиною 1 статті 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, встановлені у справі фактичні обставини дають підстави для висновку про доведеність заявлених позовних вимог та їх відповідність вимогам чинного законодавства, через що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням буднику АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Імена відповідачів:

- ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій