КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 грудня 2020 року місто Київ.

Справа 373/573/17

Апеляційне провадження № 22-з/824/365/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Переяслав-Хмельницького управління державної казначейської служби України Київської області про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року (ухваленого у складі судді Керекези Я.І., повний текст складено 08 листопада 2019 року )

в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав», третя особа: генеральний директор Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» Лукашевич Олексій Михайлович про визнання незаконним наказів про застосування дисциплінарних стягнень, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

встановив:

У березні 2017 року позивач, через свого представника звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просиввизнати незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №2-ДС від 10 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»; визнати незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №3-ДС від 10 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»; визнати незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №4-ДС від 20 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», як такі, що прийнятіз порушенням вимог чинного законодавства України та дискримінують право ОСОБА_1 на працю. Також просив визнати незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №19-ОС від 07 березня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити його на роботі на посаді заступника генерального директора з наукової роботи Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав», стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду 20000 грн., заподіяну внаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення, судові витрати покласти на відповідача.

18 травня 2017 року представником позивача ОСОБА_2 було подано до суду заяву про уточнення (зміну) підстав позову (т.1, а.с.118-128).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року скасувано та ухвалено нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ :

Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №2-ДС від 10 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;

визнано незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №3-ДС від 10 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»;

визнано незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №4-ДС від 20 лютого 2017 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»,

визнано незаконним і скасувати наказ генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» №19-ОС від 07 березня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 »

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав».

Стягнуто з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 березня 2017 року до 12 лютого 2020 року в сумі 708897 грн. 28 к. та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 19475 грн. 20 к.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» в дохід держави судовий збір7138 грн. 97 к.

Стягнуто з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги 3840,00 грн.

У березні 2020 року НІЕЗ «Переяслав» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

17 березня 2020 року Переяслав-Хмельницьке управління державної казначейської служби України Київської області, звернулось до апеляційного суду із заявою про роз`яснення рішення суду апеляційної інстанції, в обґрунтування заяви зазначено, що з метою недопущення списання невідповідних сум і забезпечення належного виконання рішення суду, просили роз`яснити судове рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 19475 грн 20 к., яке допущено до негайного виконання щодо стягнення коштів з Національного історико-етнографічного заповідника "Переяслав". Зокрема - чи включена сума 19475 грн 20 к. середньомісячного заробітку до суми за час вимушеного прогулу з 09 березня 2017 року до 12 лютого 2020 року 708897 грн. 28 к.

17 березня 2020 року цивільну справу 373/573/17 протоколом передачі передано раніше визначеному складу суду головуючій судді Желепі О.В., суддів: Кулікова С.В., Олійник В.І.

31 березня 2020 року у зв`язку із надходженням вказаної заяви справу за позовом ОСОБА_1 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав», третя особа: генеральний директор Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» Лукашевич Олексій Михайлович про визнання незаконним наказів про застосування дисциплінарних стягнень, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди було витребувано з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

13 квітня 2020 року отримано відповідь від міськрайонного суду про те, що суд не має можливості направити до апеляційного суду цивільну справу № 373/573/17, оскільки дана справа 27.03.2020 була направлена до Верховного Суду згідно з ухвалою від 19.03.2020 року про витребування справи - для розгляду по суті. Зазначено, що після повернення вищезазначена справа невідкладно буде направлена на адресу апеляційного суду.

10 листопада 2020 року повторно направлено Київським апеляційним судом запит до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області про витребування цивільної справи.

Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області 20 листопада 2020 року надано відповідповідь на вищевказаний запит, про те, що суд не має можливості направити цивільну справу № 373/573/17 так як станом на 12.11.2020 до суду вона не повернулася.

Постановою Верховного суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишено без змін.

26 листопада 2020 року на запити Київського апеляційного суду про витребування справи надіслано цивільну справи № 373/573/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

При цьому, згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та обґрунтування заяви, вважає за можливе розглянути дане питання без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, та є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз`ясненні рішення.

Виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Роз`яснення рішення суду - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

В даному випадку обставини, на які посилається заявник можуть бути підставою для роз`яснення судового рішення у відповідності до положень ст. 271 ЦПК України, а заява про роз`яснення постанови підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року зазначено стягнути з Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 березня 2017 року до 12 лютого 2020 року в сумі 708897 грн. 28 к. та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 19475 грн. 20 к.

З резолютивної частини постанови беззаперечно не вбачається, чи входить сума 19 475 грн. 20 коп. до суми середнього заробітку стягнутого за увесь період.

З огляду на зазначене, апеляційний суд доходить висновку щодо наявності підстав для задоволення заяву Переяслав-Хмельницького управління державної казначейської служби України Київської області про роз`яснення постанови апеляційного суду в заявленій частині.

Керуючись ст. ст. 271, 368 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Переяслав-Хмельницького управління державної казначейської служби України Київської області про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року задовольнити.

Роз`яснити, що стягнута постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року з Національного історико-етнографічного заповідника "Переяслав» на користь ОСОБА_1 сума середнього заробітку 19475 грн 20 к., в частині якої допущено негайне виконання, входить до суми середнього заробітку 708897 грн. 28 коп. , що стягнута за увесь період.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 04 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді