Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/6801/20
Провадження № 2/644/2043/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зябрової О.Г.,

за участю секретаря Лагір А.В.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника позивачів адвоката Цимбалюк С.Г.,

представника відповідача адвоката Неженець Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 644/6801/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої ДТП,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулисьсь до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просять суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2650 грн., моральну шкоду в розмірі 30000 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 840. 80 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4170. 70 грн., моральну шкоду в розмірі 40000 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 840. 80 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 10.04.2020 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Мазда» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Миру та вул. С. Потоцького в м. Харкові не виконав умови дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу в русі транспортному засобу ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, допустив з ним зіткнення, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду. ОСОБА_4 було направлено до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги», поставлено діагноз: після травматичний міозит шиї, забиття м`яких тканин грудної клітини, після чого направлено до травматолога за місцем проживання. Відповідно до висновку експерта №09-1382/2020 від 13.04.2020 року у ОСОБА_2 пасажира автомобіля ВАЗ 21099 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці на голові та на правій верхній кінцівці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_2 звернувся до КЗ «Міська поліклініка №18» та з 14.04.2020 року по 22.04.2020 р. проходив амбулаторне лікування. 25.08.2020 року у зв`язку з незадовільним станом здоров`я йому призначено МРТ. Постановою Печенізького районного суду Харківської області від 23.06.2020 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. ОСОБА_2 поніс затрати на лікування та медичні процедури в розмірі 4170. 70 грн. ОСОБА_1 не отримав від ПАТ НАСК «Оранта» передбачену договором страхування франшизу в сумі 2000 грн. та невідшкодовані послуги транспортування евакуатором транспортного засобу ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 650 грн., а всього 2650 грн. Крім того діями відповідача позивачам спричинено моральну шкоду, а саме: ОСОБА_4 не повернувся до стану здоров`я, яке мав до настання ДТП, має постійні головні болі, отримані ушкодження повністю змінили його життя, наслідки яких будуть лікуватися тривалий час. ОСОБА_1 в результат ДТП втратив вищезазначений транспортний засіб, оскільки він не підлягав ремонту, отримані кошти від страхової компанії в розмірі 45645. 60 грн., не дають змоги придбати інший транспортний засіб. Також він має дитину ОСОБА_5 , 2013 року народження, яка пішла у перший клас, позивач не міг записати дитину до учбового закладу, який планував, щоб не піддавати дитину ризику проїзду в транспорті. Враховуючи викладене позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.09.2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.10.2020 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позов, в якому частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення коштів за послуги евакуатора в розмірі 650 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник позивачів адвокат Цимбалюк С.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити, змінивши розмір стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2 , оскільки страховою компанією на рахунок потерпілого сплачено 2148.96 грн., таким чином матеріальні збитки ОСОБА_2 становлять 2021.74 грн. В іншій частині позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити частково, лише в частині витрат на евакуатор.

Представник відповідача адвокат Неженець Т.І., позовні вимоги просила задовольнити частково, а саме в частині відшкодування послуг евакуатора в розмірі 650 грн., в іншій частині позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Збитки ОСОБА_1 визначені в розмірі 2650 грн., з яких 650 грн. послуги евакуатора відповідач визнає, 2000 грн. франшиза відповідач не визнає, оскільки страховою компанією позивачу виплачено 45645. 60 грн., в свою чергу позивачем на надано документа, що франшиза складає саме 2000 грн. З сумою збитків ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4170 грн. не згоден, оскільки позивачем не доведено, що дане захворювання є наслідком ДТП та витрати з лікуванням пов`язані з захворюванням, яке виявилось внаслідок ДТП. Також розмір моральної шкоди позивачів не обгрунтований та не доведений доказами, посилання ОСОБА_1 на моральні страждання через втрату автомобіля безпідставні, оскільки страховою компанією йому виплачено фактично повну вартість автомобіля до його пошкодження у ДТП.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.04.2020 року близько 16-00 год. ОСОБА_3 в м. Харкові на перехресті вул. Миру та вул. С. Потоцького, керуючи автомобілем «Мазда» державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу у русі транспортному засобу ВАЗ-21099 державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, допустив із ним зіткнення, внаслідок чого останній допустив наїзд на транспортний засіб Газель державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду, чим порушив п. 8.4 (б), п.16.11 ПДР України.

Зазначені обставини встановлені постановою Печенізького районного суду Харківської області від 23.06.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

08.05.2020 року постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000529 від 10.04.2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки диспозиція ч.1 ст.286 КК України, за ознаками якої розпочате дане кримінальне провадження, передбачає наявність у потерпілого тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а у учасників даної ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлені тілесні ушкодження, яку за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно довідки від 10.04.2020 року КНП «МКЛШНМД» ОСОБА_2 оглянутий лікарем травматологом та лікарем хірургом зазначеної установи, поставлено діагноз: після травматичний міозит шиї, забиття м`яких тканин грудної клітини, хворого направлено до травматолога за місцем проживання.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська поліклініка №18» ХМР, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на диспансерному обліку в зазначеній установі з приводу наступних захворювань: стан після забиття м`яких тканин голови та грудної клітини від 10.04.2020 року; ДЕП ІІ ст. з лікворно-венозною дисциркуляцією, астенічним синдромом, торакалгія м`язово-тонічний варіант, помірний больовий синдром, перебував на лікарняному з 14.04.2020 року по 22.04.2020 року.

Відповідно до листа від 22.10.2020 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» виплатила за пошкоджений транспортний засіб ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 10.04.2020 року за участю забезпеченого транспортного засобу Мазда 626 державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно зі страховим актом №ОЦВ-СП-20-20-25050/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, виплату страхового відшкодування в розмірі 45645. 61 грн. (51957. 28 грн. (ринкова вартість) 4311. 67 грн. (вартість залишків) 2000 грн. (франшиза) на рахунок власника транспортного засобу ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 . Також було виплачено страхове відшкодування в розмірі 2148. 96 грн. ( 4723,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на день випадку)/ 30 ( кількість днів місяця) * 13 (кількість днів лікування) * 5% (моральна шкода) на рахунок потерпілої особи пасажира транспортного засобу ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо майнової шкоди, то за своєю правовою природою зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобов`язанням. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Щодо моральної шкоди, то за ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Згідно ст. 36.6 зазначеного закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

В частині 2 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В силу ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми франшизи у розмірі 2000 грн. та 650 грн. витрати на евакуатор підлягають задоволенню.

Також позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до положень ст.137 ЦПК України.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2021 грн.74 коп., то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що дані витрати пов`язані з лікуванням, яке є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.04.2020р.

Також позивачами не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння їм моральної шкоди. ОСОБА_2 страховою компанією було сплачено моральну шкоду у розмірі 5% за час лікування. Не обґрунтовано та не доведено посилання позивача на те, що після отриманих тілесних ушкоджень він до цього часу не повернувся до стану здоров`я, який мав до ДТП і отримані ним при ДТП ушкодження повністю змінили його життя і наслідки будуть лікуватись тривалий час. Також, ОСОБА_1 не доведено, що за кошти, які він отримав від страхової компанії неможливо придбати інший автомобіль і це завдає йому моральних страждань. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вкладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2650 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 840.80 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Позивачі: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( місце реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_6 ).

Повний текст рішення суду виготовлено 27.11.2020 року.

Суддя: О.Г. Зяброва