ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/221/20 Номер провадження 22-ц/814/2285/20Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

секретар Гнатюк О.С.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: приватний нотаріус Запорожець Оксана Олександрівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області, ухвалене 18 серпня 2020 року у складі судді Ощинської Ю.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Запорожець Оксани Олександрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з відповідача 140 820,40 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, 31 січня 2017 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за яким вона придбала 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 із відповідною частиною господарських будівель і споруд домоволодіння за ціною 35000 грн. Даний договір був посвідчений відповідачем та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій цього нотаріуса за № 80.

Зазначала, що співвласниця іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але при житті нею був складений заповіт, яким вона вказану частку у житловому будинку заповіла своїй донці ОСОБА_4 . Остання прийняла спадщину шляхом подачі 02 червня 2008 року відповідної письмової заяви до Пирятинської державної нотаріальної контори.

Рішенням Пирятинського районного суду від 07 червня 2018 року переведено на ОСОБА_4 права і обов`язки покупця за договором купівлі-продажу частини житлового будинку, за яким ОСОБА_2 продав 1/2 частину житлового будинку із відповідною часткою господарських будівель та споруд, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 35000 грн. вартості проданого майна, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 по 1102,40 грн. судових витрат.

Вважає, що вона втратила придбану нею 1/2 частину домоволодіння через помилки та недбале ставлення до виконання службових обов`язків приватним нотаріусом Запорожець О.О. при підготовці та посвідченні договору купівлі-продажу, а тому остання має відшкодувати понесену у зв`язку із цим матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1102,40 грн. у відшкодування понесеної нею матеріальної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2017 року продавець ОСОБА_2 продав, а покупець ОСОБА_6 купила 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Продаж здійснено за 35000 грн., які виплачено покупцем продавцю на момент підписання сторонами цього договору. Ціна предмета договору визначена згідно експертного висновку ТОВ «Консалтінгова компанія «Форекс» від 28 грудня 2016 становить 35000 грн (а.с. 11).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області № 544/19/18 від 07 червня 2018 року переведено на ОСОБА_4 права і обов`язки покупця за договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 31 січня 2017 року (а.с. 14-19).

При ухваленні вказаного рішення судом встановлено, що нотаріус повинен був діяти відповідно до вимог ст.ст. 5, 46, 46-1 Закону України «Про нотаріат», пункту 5 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та у даному конкретному випадку (коли один зі співвласників помер) нотаріус мав право посвідчити правочин про розпорядження часткою за умови витребування свідоцтва про смерть; одержання відповіді на запит (витягу зі Спадкового реєстру) з державної нотаріальної контори за місцем останнього постійного проживання померлого співвласника про те, що спадкова справа не заводилась або про відсутність спадкоємців, які прийняли частку померлого у спільному майні; а якщо відчужується житловий будинок, квартира (їх частина) - також після одержання довідки про зареєстрованих осіб за адресою цього житла.

Проте, при посвідченні договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 31 січня 2017 року, нотаріус лише витребував відомості із Реєстру прав власності на нерухоме майно про власників житлового будинку АДРЕСА_1 , та свідоцтво про смерть другого зі співвласників, а саме: ОСОБА_3 .

Інші, необхідні в даному конкретному випадку відомості для посвідчення договору, а саме: витяг зі Спадкового реєстру, з державної нотаріальної контори за місцем останнього постійного проживання померлого співвласника про те, що спадкова справа не заводилась або про відсутність спадкоємців, які прийняли частку померлого у спільному майні; довідка про зареєстрованих осіб за адресою цього житла в цілому, нотаріусом не витребовувалось та не перевірялось.

Також нотаріус не упевнився у тому, що продавець ОСОБА_2 у письмовій формі повідомив іншого учасника спільної часткової власності ОСОБА_4 про свій намір продати свою частку іншій особі, не співвласнику, із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка, що потягло за собою порушення прав позивача на переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Вказане рішення суду у справі № 544/19/18 Апеляційним судом Полтавської області та Верховним судом залишено без змін. Рішення набрало законної сили 15 серпня 2018 року (а.с. 19-26).

Для відновлення прав ОСОБА_1 їй було відшкодовано матеріальні втрати, які вона понесла при купівлі 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме 35000 грн., що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 липня 2019 року та копією витягу по руху коштів карткового рахунку від 21 грудня 2019 року (а.с. 27, 28-29).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеності понесення ОСОБА_1 матеріальних збитків у зв`язку із здороженням нерухомого майна внаслідок здійснення поліпшень, а також заподіяння їй моральних страждань, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В позовній заяві позивач обґрунтовувала свої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди здорожчанням вартості 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що підтверджується звітом про оцінку майна від 02 серпня 2018 року (а.с. 30-36).

За вказаним звітом була визначена ринкова вартість вартості 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . При цьому, суб`єктом оціночної діяльності застосовано порівняльних підхід, який згідно висновків дає найбільш вірогідну вартість об`єкту оцінки на основі фактичних цін, які склалися на ринку, відображає реальний попит на об`єкт інвестування та відповідає дефініції «ринкова вартість» (а.с. 36).

Таким чином, ні позивачем, ні суб`єктом оціночної діяльності, не визначалася вартість Ѕ частини будинку з урахуванням проведених ремонтних робіт, тобто не визначено розмір його здорожчання внаслідок поліпшення житла.

Здорожчання житла внаслідок збільшення його ринкової вартості не може розглядатися як шкода у розумінні положень ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Докази, подані ОСОБА_1 до апеляційного суду (накладні, специфікація до замовлення, відомості про встановлення віконних блоків) не можуть бути прийняті, оскільки вони не подавалися до суду першої інстанції та ними не обґрунтовувалися її позовні вимоги.

Будь-яких відомостей про наявність перешкод для подання доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зокрема п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Позивачем не зазначено у чому саме полягає заподіяна їй моральна шкода. В позовній заяві лише перераховані дії, що на думку позивача спричинили їй моральну шкоду, зокрема втрата нерухомого майна, участь у судових процедурах. Душевні страждання обґрунтовуються судовою тяганиною, у тому числі бездіяльністю нотаріуса під час судового розгляду, що не можна вважатися заподіянням моральної шкоди в розумінні ст. 23 ЦК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль