Справа № 199/9361/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14.01.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, посилаючись на те, що він, наказом ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» від 14.02.2019 року №50 був призначений на посаду тимчасово виконувачем обов`язків директора госпрозрахункового відокремленого підрозділу «Кілійський суднобудівельний - судноремонтний завод» ПрАТ «УДП» з 15.02.2019 року.

У подальшому, з незрозумілих позивачу підстав, наказом ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» від 19.09.2019 року №404 його переведено на посаду виконуючого обов`язки заступника директора заводу. Підставою переведення у вказаному наказі зазначено його заява. Проте, жодної заяви про переведення йому не пропонували написати та він особисто не писав.

Па підставі зазначеного наказу ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» від 19.09.2019 року №404, наказом від 19.09.2019 року №130/к його переведено на посаду виконуючого обов`язки заступника директора заводу, з яким його навіть не ознайомили. 31.10.2019 року позивач повідомив відділ персоналу заводу, що він з 31.10.2019 року перебуває па лікарняному, в зв`язку з чим у нього відкритий листок непрацездатності. Однак, його повідомили, що на підставі листа ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» від 31.10.2019 року №ЧЗК-152 він підлягає звільненню з роботи 31.10.2019 року відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпІІ України, у зв`язку із закінченням строку трудового договору. При цьому, з ним жодних строкових трудових договорів ніколи підписано не було. Як наслідок таких протиправних дій з боку заступника голови Правління та т.в.о. директора заводу, наказом заводу від 31.10.2019 року №151/к, під час перебування на лікарняному, його звільнено 31.10.2019 року. Вважає своє звільнення таким, що не відповідає трудовому законодавству.

Крім того, станом на день звернення з вказаним позовом, йому не видано належно оформлену трудову книжку і зі ним не проведено розрахунок у день звільнення. Просив суд визнати незаконними та скасувати накази: Прат «УДП» №404 від 19.09.2019 року, Заводу № 130/к від 19.09.2019 року та 151/к від 31.10.2019 року, поновити його на посаді т.в.о. директора Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод».

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» надав до суду письмовий відзив, в якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки вважав звільнення позивача таким, що відповідає вимогам закону.

Представник відповідача Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» правом подачі відзиву не скористався.

Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що його трудові відносини не мають характер строковості, звільнення під час тимчасової непрацездатності та неповернення трудової книжки вважає незаконним.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що власник підприємства може здійснювати свої права з управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до установчих документів. Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. З керівником підприємства (директором) укладають договір (контракт), у якому фіксують строк найму, права, обов`язки і відповідальність, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення, а також за узгодженням сторін інші умови, що передбачає норма ст. 65 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 97 Цивільного кодексу України визначено, що до органів товариств належать загальні збори учасників і виконавчий орган. Відповідно до установчих документів ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» повноваження таких органів встановлено в Статуті ПрАТ " Українське Дунайське Пароплавство ".

Відповідно до п.1.4 Статуту ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство», Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод», у зв`язку з реорганізацією останнього шляхом приєднання до Товариства. «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» - є госпрозрахунковим відокремленим структурним підрозділом ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» та діє відповідно до Положення госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України за №364 від 09.08.2011 року. Згідно з п.3.2 розділу 3 Положення ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство», Підрозділ здійснює свою діяльність від імені Товариства на основі і відповідно до чинного законодавства України, Статуту Товариства та цього Положення, яке затверджене Вищим органом Товариства.

Управління діяльністю Підрозділу здійснює директор Підрозділу, який призначається (звільняється) на посаду Правлінням Товариства за погодженням з Вищим органом Товариства. Директор безпосередньо підпорядковується голові Правління Товариства. Прийом на роботу директора Підрозділу здійснюється Товариством на підставі укладеного з ним контракту, що передбачено у п.6.1., 6.4. розділу 6 Положення про ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство».

У відповідності до п.9.1. розділу 9 Статуту ПрАТ "УДП" органами управління Товариства є Вищий орган Товариства. Вищим органом Товариства є Загальні збори акціонерів, виконавчим органом Товариства, що здійснює управління поточною діяльністю Товариства є Правління Товариства на чолі з Головою Правління, що зазначено у пп.9.4.1. п. 9.4. розділу 9 Статуту ПрАТ " УДП ". До компетенції Правління зокрема, але не виключено, належить призначення та звільнення керівників Філій, представництв, відокремлених підрозділів, керівників апарату управління, крім посадових осіб органів управління Товариства, що передбачено абз.4 пп.9.4.7 п.9.4. розділу 9 Статуту ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство». Таким чином, саме Правління Товариства вирішує питання щодо призначення та звільнення керівника відокремлених підрозділів ПрАТ "УДП", яким є ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство».

Призначення на посаду директора відокремленого структурного підрозділу не може призначатися особа не невизначений строк, обіймання даної посади здійснюється на підставі відповідного наказу, укладеного Контракту та письмової заяви особи. До відповідного призначення на посаду директора ГВСП "КСБСРЗ" у ПрАТ "УДП" особи призначаються на тимчасове виконання таких обов`язків.

Позивача було прийнято до ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" на посаду в.о.заступника директора на підставі Наказу по ГВСП "КСБСРЗ" від 23.01.2019 р. за №12/к та письмової заяви заявника від 23.01.2019 року.

Згідно з Наказом по ПрАТ «УДП» "Про призначення ОСОБА_1 т.в.о. директора ГВСП "КСБСРЗ"" за №50 від 14.02.2019 року, письмовою заявою ОСОБА_1 від 14.02.2019 р. (надалі по тексту - Наказ ПрАТ "УДП" №50 від 14.02.2019 р.) та виробничою необхідністю т.в.о. директора ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» Громченко В. В. переведено до ПрАТ «УДП» на іншу посаду, а ОСОБА_1 виконуючого обов`язки заступника директора, призначено т.в.о директора ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» з 15.02.2019 року. Також, на підставі цього ж наказу, по ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» було видано наказ про призначення ОСОБА_1 виконуючого обов`язки заступника директора з 15.02.2019 року т.в.о директора ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП», що підтверджено витягом з наказу по ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» за №22/к від 15.02.2019 року.

На підставі виданих наказів та заяви, позивач тимчасово виконував обов`язки директора ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" до призначення на посаду директора на підставі рішення Загальних Зборів Товариства та підписання відповідного контракту між сторонами.

Таким чином, відповідно до установчих документів Товариства, Положення про ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" та заяви позивача, сторони домовилися про прийом на роботу на тимчасове виконання обов`язків директора ГВСП "КСБСРЗ". Відповідно до цього трудові відносини не встановлені сторонами на невизначений строк з урахуванням характеру роботи, які виражені в організації та здійсненні господарської діяльності структурного підрозділу. Дані трудові правовідносини мають строковий характер до укладення та підписання сторонами відповідного Контракту, у якому сторони повинні визначити строк найму, права, обов`язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, умови звільнення, а також за узгодженням сторін інші умови.

Також, як передбачено п.2 Наказу по ПрАТ "УДП" за №50 від 14.02.2019 року, у зв`язку з переведенням ОСОБА_2 на іншу посаду здійснити прийом-передачу справ директора ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" з 15.02.2019 р. по 19.02.2019 р., Акт прийому- передачі справ надати голові Правління ПрАТ "УДП" для затвердження до 20.02.2019 року. Фактично ОСОБА_1 приступив до тимчасового виконання обов`язків директора, але справи та документи прийняті не були, Акт прийому-передачі справ не складено та не надано на затвердження голові Правління ПрАТ "УДП", у зв`язку з чим у подальшому ОСОБА_1 не було призначено на посаду директора та не укладено контракт, як передбачено Положенням по ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" та діючими нормативними актами.

Роз`яснення Держкомпраці Ради Міністрів СРСР, Секретаріату ВЦРГІС «Про порядок оплати тимчасового заступництва» від 29.12.1965 р. № 30/39, на які посилається позивач, не містить положень щодо автоматичного переходу працівника із стану тимчасово виконуючого обов`язки в стан постійного виконання обов`язків, а саме займання посади, яка передбачає особовий вид трудового - укладання трудового контракту. Укладання угоди відповідача з позивачем визначений на тимчасове виконання таких обов`язків і доказів подання щодо його кандидатури для узгодження на посаду директора позивачем не надано. Крім того, вимоги позивача в частині визнання укладеного ним з відповідачем договору безстроковим, не відповідають нормам трудового законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року N 203 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" з керівниками підприємств, що є у державній власності, які приймаються на роботу або працюють на зазначеній посаді укладаються або переукладаються контракти.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України строк є обов`язковою умовою контракту. А тому позовні вимоги позивача в цій частині не можуть бути задоволені, оскільки визнання договору безстроковим суперечить вимогам законодавчих актів, що регулюють питання оформлення трудових відносин між директором заводу та Відповідачем.

Згідно ч.ч. 1, 3 та 4 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Частина 2 ст. 23 КЗпП, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Суд звертає увагу, що пункт 2 ст. 36 КЗпП передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку з закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладене всупереч правилам ст. 23 КЗпП, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, він не може бути припинений v зв`язку з закінченням строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП.

Припинення трудового договору після закінчення строку трудового договору можливе тільки протягом одного дня. До закінчення строку трудового договору звільнення було б незаконним. Правда, наслідки такого порушення не дуже істотні. У разі виникнення спору суд може тільки змінити дати звільнення на пізнішу, ту, що відповідає даті закінчення трудового договору, підстав для поновлення на роботі в такому випадку не буде, якщо тільки до моменту винесення судом рішення по спору про поновлення на роботі строк трудового договору закінчився.

Якщо ж останній день строку дії трудового договору працівник не був звільнений, трудові відносини вважаються продовженими на невизначений строк, якщо тільки жодна із сторін не вимагає припинення трудових відносин. Тому за закінченням строків трудового договору варто стежити дуже суворо. Пропуск строку на звільнення працівника, прийнятого на роботу за строковим трудовим договором, надалі означає необхідність його звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (через скорочення чисельності працівників), а це означає необхідність значних додаткових виплат на користь працівника.

У ст. 39-1 КЗпП України наведені умови коли строковий трудовий договір може бути безстроковим: якщо після закінчення строку трудовою договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

З наведених документів вбачається, що сторони уклали угоду, яка повністю відповідає волевиявленню позивача, в частині, що стосується посади, яку він бажає обійняти та погоджується з Положенням про ГВСП «КСБСРЗ» та Статутом ПрАТ «УДП», якими передбачається, що обіймання даної посади директора буде здійснюватися до призначення Правлінням Товариства та укладення контракту між сторонами. При цьому ПрАТ «УДП» зазначає, що в наказі про переведення на посаду т.в.о директора заводу відсутні посилання на конкретну календарну дату дії чи припинення договору, чи посилання на конкретну кількість років, місяців чи днів, протягом яких позивач виконує трудові обов`язки на даній посаді, тому даний договір не вважається безстроковим та таким, що укладений на невизначений строк.

Згідно зі ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності з чим, за домовленістю між сторонами було укладено угоду саме на тимчасове виконання обов`язків, за якою позивач зобов`язався виконувати таку роботу саме за такими умовами.

Виходячи з висновку Верховного суду від 28.08.2019 у справі № 201/15850/17-ц за змістом норм роз`яснень №30/39 виконання службових обов`язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов`язане з розпорядчими функціями, працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, є тимчасовим замісництвом. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) на підприємстві. Працівник, який заміщує тимчасово відсутнього працівника, на період замісництва звільняється від виконання обов`язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи.

Таким чином, виконання тимчасовим замісником посадових обов`язків відсутнього працівника обмежується періодом замісництва, такі трудові відносини за своїм характером завжди є строковими, оскільки замісництво встановлюється на конкретний проміжок часу.

Відповідно до п.2 Наказу по ПрАТ "УДП" від 19.09.2019 р. за №404 "Про призначення ОСОБА_3 т.в.о. директора ГВСП "КСБСРЗ" ОСОБА_1, тимчасово виконуючого обов`язки директора ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" переведено виконуючим обов`язки заступника директора ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП", з 19.09.2019 року. У зв`язку з виробничою необхідністю та відповідним наказом по ПрАТ "УДП" т.в.о директора було призначено ОСОБА_3 , та відповідно переведено ОСОБА_1 на ту посаду, яку він обіймав до призначення т.в.о. директора, а саме виконуючого обов`язки заступника директора заводу.

Позивач стверджує, що з наказом ПрАТ "УДП" за №404 від 19.09.2019 р. про переведення з посади т.в.о директора на посаду в.о. заступника він не ознайомлювався. Однак в матеріалах справи міститься Акт про відмову позивача від ознайомлення під розпис з наказом від 19.09.2019 р

Згідно з п.6.9. розділу 6 Положення про ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП», заступник директора Підрозділу, головний бухгалтер та юрисконсульт призначаються директором Підрозділу за погодженням з Правлінням Товариства. Відповідно до поданого до ПрАТ "УДП" письмового Подання ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" від 29.10.2019 року за вих. №033/2158, на підставі п.6.9. Положення про ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП", щодо погодження про призначення на посаду заступника директора ГВСП "КСБСРЗ" ОСОБА_1, дане питання було внесено на розгляд Правління ПрАТ "УДП".

Відповідно до Витягу з Протоколу засідання Правління від 30.10.2019 р. за №7, з питання щодо призначення на посаду заступника директора ГВСП "КСБСРЗ" ОСОБА_1 на постійну основу, було прийнято рішення про непогодження призначення в.о.заступника директора ОСОБА_1 на посаду заступника директора.

На підставі прийнятого рішення, рекомендованого листа ПрАТ "УДП" за №ЧЗК-152 від 31.10.2019 р. та Наказу по ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" від 31.10.2019 р. за №151/к, ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Згідно з даною нормою закону, підставами припинення трудового договору є закінчення його строку.

Відповідно до Роз`яснення № 30/39, у разі не затвердження на посаду працівника, прийнятого керівником не з числа працівників даного підприємства, установи, організації, йому повинні запропонувати іншу роботу з врахуванням кваліфікації, досвіду роботи. При відсутності відповідної роботи або відмови від пропозиції він звільняється з роботи з підстав, передбачених законодавством. При призначенні працівника, в тому числі штатного заступника (помічника) або головного інженеру, виконуючим обов`язки по вакантній посаді, оплата праці здійснюється за цією посадою, що передбачено абз.2, 4 п.2 Роз`яснення № 30/39.

Відповідно до Довідки ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" від 05.12.2019 р. за вих. №033/2251, станом на 31.10.2019 року, існували вакантні посади інженера-технолога, інженера з технічного нагляду (будівель та гідротехнічних споруд) та інженера з охорони навколишнього середовища. Виходячи з освіти Позивача та наданої копії диплому спеціаліста до особової справи під час прийняття на роботу, Позивач має повну вищу освіту за спеціалізацією "Правознавство" та має кваліфікацію "юрист". У зв`язку з чим, ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" на день звільнення не мав змоги запропонувати відповідну вакантну посаду за її відсутності.

Таким чином, звільнення позивача на підставі п.2 ст.36 КЗпП України є законним та обґрунтованим у зв`язку із закінченням строкового трудового договору так як, на посаду виконуючого обов`язки заступника директора позивача не було прийнято на постійну основу.

Відповідно до загального правила, передбаченого нормами ст.40 КЗпП України, працівник не може бути звільнений з ініціативи власника або уповноваженого ним органу під час його перебування на лікарняному у зв`язку з хворобою. Але, зазначені обмеження щодо звільнення працівника під час хвороби застосовуються виключно у разі припинення трудових відносин з працівником з ініціативи роботодавця. Натомість, звільнення працівника у зв`язку з закінченням строку строкового трудового договору не є ініціативою роботодавця, а є лише наслідком спливу строку дії строкового трудового договору.

Виходячи з вищезазначеного, перебування працівника на лікарняному у зв`язку з хворобою на момент закінчення строку дії строкового трудового договору не є підставою для продовження трудових відносин, а лише спричиняє зобов`язання роботодавця перед працівником щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності протягом перших п`яти днів хвороби з моменту надання належним чином оформленого листка непрацездатності, який не надано ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» для подальшого його оформлення та оплати.

Згідно з ч.2 ст. 24 КЗпП України, при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я в тому числі про інвалідність та інші документи.

При прийомі на роботу до ГВСП "КСБСРЗ" ПрАТ "УДП" позивачем було надано копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 21.11.2002 р., у якому є штемпель з відміткою "місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 " та штемпель з відміткою "знято з реєстрації", інша інформація про подальшу реєстрацію місця реєстрації відсутня. Виходячи з письмової заяви ОСОБА_1 від 23.01.2019 р. про прийняття на посаду в.о. заступника директора, позивачем зазначалася адреса: м. Дніпро, вул. К. Цеткін

Позивач був відсутній на роботі в день звільнення, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, роботодавець у цей же день має надіслати працівнику поштове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, що передбачено п. 4.2 Інструкції "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» за N 58 від 29.07.93 р. (зі змінами та доповненнями).

01.11.2019 р. ГВСП "КСБСРЗ" рекомендованою поштою був направлений лист за вих.№033/2160 від 31.10.2019 р., на зазначену адресу позивачем при прийомі на роботу: м. Дніпро, вул. К. Цеткіна, 13 А , про необхідність отримання трудової книжки або направлення на адресу роботодавця лист (заяву) про згоду направлення трудової книжки поштою, з додатком до листа - бланк самої заяви. Про відправлення даного листа свідчить фіскальний чек за №0015 Укрпошти від 01.11.2019 р. У зв`язку з наданням недостовірної інформації, щодо адреси ОСОБА_1 при прийомі на роботу, даний лист повернено з відміткою пошти "Повернення", що також підтверджено відстеженням поштового відправлення. Таким чином, порушень трудового законодавства в частині невидачі трудової книжки позивачу судом не встановлено. У відповідності до довідки ГВСП "КСБСРЗ" від 06.12.2019 р. за вих.№031/2255 станом на 06.12.2019 р. заборгованість по виплаті заробітної плати перед позивачем відсутня, у зв`язку з проведенням повного розрахунку. А отже посилання позивача щодо не проведення розрахунку при звільненні також підтверджені суду належними та допустимими доказами.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.263-265,274-279 ЦПК України, ст.ст. 21,23,36,40, 42,235 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: