1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯСправа № 336/3776/20 2/335/2407/2020
16 листопада 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
ВСТАНОВИВ:
16.07.2020 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 дану цивільну справу передано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Концерн «Міські теплові мережі» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в нежитлове приміщення № 2 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку та має єдину систему централізованого опалення. Відповідно до свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлове приміщення № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 .
Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.
В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 (надалі - Правила), споживачем теплової енергії є фізична особа або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.
Згідно п. 4 Правил, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.
Згідно п. 14 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.
Теплопостачальна організація підготувала проект Договору та надсилала його на адресу відповідача, проте відповідач не відгукнувся на оферту та не повернув на адресу Концерну «Міські теплові мережі» належно оформленої підписаної копії договору.
Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців багатоквартирного житлового будинку, у якому розташований об`єкт опалення) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення.
Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склались фактичні договірні відносини.
Позивачем було відпущено теплову енергію в гарячій воді у нежитлове приміщення № 2 за адресою: АДРЕСА_1 . за період з листопада 2018 р. по квітень 2019 р., на загальну суму 15 815,20 грн., що підтверджується розрахунками та актами приймання-передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача. Однак відповідач протягом вказаного період не виконувала свої обов`язки по сплаті спожитої теплової енергію, не здійснювала оплату за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 15 815,20 грн. Крім того, відповідачу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати сумі 198,16 грн. та 3% річних у розмірі 309,30 грн.
Тому позивач просив стягнути з відповідача на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, інфляційні втрати сумі 198,16 грн. та 3% річних у розмірі 309,30 грн., а також судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. 16.11.2020 через канцелярію представник позивача подав заяву, в якій зазначив про розгляд справи за його відсутності. Заперечень проти ухвалення заочного розгляду справи у зазначеній заяві не висловлено.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася судом належним чином шляхом надіслання ухвал та повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі її зареєстрованого місця проживання. Проте, конверти із поштовими відправленнями ухвали суду та судових повісток повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Оскільки ухвала суду та судові повістки надсилались відповідачеві за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомила суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що остання була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання).
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Концерн «Міські теплові мережі» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № 2 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, використовується під ритуальні послуги, що підтверджується актом від 21.02.2018 та має єдину систему централізованого опалення.
Відповідно до свідоцтва про право власності серії САВ № 813264 від 20.12.2007 видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 210982733 від 02.06.2020, право власності на нежитлове приміщення № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 .
Позивачем було відпущено теплову енергію в гарячій воді в приміщення АДРЕСА_2 , за період з листопада 2018 р. по квітень 2019 р., на загальну суму 15 815,20 грн., що підтверджується розрахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача та рішенням Запорізької міської ради про початок опалюваного сезону. Відповідач протягом вказаного період не виконувала свої обов`язки по сплаті спожитої теплової енергію, не здійснила оплату за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 15 815,20 грн.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.
Концерном «МТМ» було направлено лист відповідачу щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, однак договір між сторонами не укладено.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою центральної системи теплопостачання всього будинку, в якому воно розташоване, що свідчить про користування теплом в приміщенні відповідача.
Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В 2.5.-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.
Оскільки, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті наданих послуг з опалення належного їй нежитлового приміщення призвело до утворення заборгованості перед позивачем в сумі 15 815,20 грн., тому, окрім суми основного боргу позивачем було нараховано інфляційні втрати в сумі 196,18 грн., та 3% річних в сумі 309,30 грн., що підтверджується Розрахунками суми інфляційних витрат та 3% річних за весь час прострочення платежу.
В порушення положень Закону та Правил відповідач за спожиту теплову енергію не сплатив. Таким чином, заборгованість відповідача складає 15 815,20 грн. - сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, сума інфляційних втрат у розмірі 198,16 гривень та 3 % річних у розмірі 309,30 грн., згідно наданих розрахунків.
Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив.
Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 102,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 )на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 , ММФО 320478, Банк: ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», Отримувач: Концерн «Міські теплові мережі», ЄДРОПУ 32121458) суму інфляційних втрат у розмірі 198,16 грн., 3% річних у розмірі 309,30 грн., а також судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення складено в повному обсязі 16 листопада 2020 р.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя І.П. Соболєва