Справа № 159/5258/20
Провадження № 2/159/1274/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Денисюк Т.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за позовом: акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У жовтні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківських послуг №б/н від 25.03.2010 року, мотивуючи вимоги тим, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 погодилась на умови договору, за яким Банк здійснює платежі з рахунка клієнта не зважаючи на відсутність на ньому коштів тим самим надаючи кредит.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами.

Проте, через неналежне виконання відповідачем обов`язку повернути кошти вчасно станом на 20.09.2020 року утворилась заявлена до стягнення заборгованість на загальну суму 44 449,03 грн, яка складається з 24 370,32 грн простроченого тіла кредиту, 9275,41 грн нарахованих на підставі ст.625 ЦК процентів, 10 803,30 грн пені.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 правом на відзив не скористалась.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 19 жовтня 2020 року.

21 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі.

Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно поштового повідомлення №925 відповідач отримала матеріали позову 30 жовтня 2020 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

25.03.2010 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У заяві ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом те, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Будь-яких тарифів, договорів чи додатків до них відповідач не підписувала.

У анкеті заяві ОСОБА_1 висловила намір отримати платіжну картку кредитну «Універсальна» з лімітом 3000, 00 грн

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» на підставі кредитного договору ОСОБА_1 отримала сім кредитних карток, серед яких :

- НОМЕР_1 терміном дії до 01.2016 р.,

- НОМЕР_2 терміном дії до 08.2017 р.,

- НОМЕР_3 терміном дії до 04.2012 р,

- НОМЕР_4 терміном дії до 05.2017 р.,

- НОМЕР_5 терміном дії до 01.2014 р.,

- НОМЕР_6 терміном дії до 08.2018 р.

Усі ці картки використовуються відповідачем після закінчення строку їх дії, зокрема протягом 2019,2020 років, про що зазначено у виписці по рахунку (а.с.46-56).

Банком відповідачу кредитний ліміт встановлено 07.08.2014 року на карту НОМЕР_2 в розмірі 7000 грн, 31.01.2017 року ліміт збільшено до 9 800 грн, а 15.12.2018 року ліміт визначено 0 грн., хоча термін дії цієї кредитної картки до 08.2017 р.

За розрахунком Банку заборгованість за кредитним договором станом на 20.09.2020 року становить 44 449,03 грн, з яких:

- 24 370,32 грн простроченого тіла кредиту,

- 9275,41 грн нарахованих на підставі ст.625 ЦК процентів за ставкою 84% річних,

- 10 803,30 грн пені.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Одним із видів договорів за способом укладення є договір приєднання.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома.

Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, споживач ознайомлений з ними та погодився на їх застосування, особливо коли ці Умови та Тарифи постійно змінюються.

Таким чином, сторони повинні були досягти згоди щодо умов та строку кредитування, строку виконання зобов`язання, розміру пені, штрафу, умов їх нарахування, а також щодо розміру процентів за ч.2 ст.625 ЦК України, якщо вони відмінні від 3% річних визначених законодавством.

Позивач обґрунтовуючи у цій справі право вимоги заборгованості посилався на заяву-анкету, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанку», як невід`ємні частини змішаного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підпису відповідача на долучених до позову Умовах та Тарифах.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений договір приєднання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 починаючи з 06.08.2008 року користувався картковим рахунком з використанням платіжного засобу № НОМЕР_3 , який за змістом позовних вимог виданий на підставі кредитного договору від 25.03.2010 р.

Статтею 1066 ЦК передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. (ст.1067 ЦК)

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В силу ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга зазначеної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р №705 « Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» передбачено, що спеціальний платіжний засіб видається на підставі укладеного з Банком договору. Кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором.

Таким чином, фактично строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору.

У разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

З наданих позивачем доказів вбачається, що вперше кредитна карта видана ОСОБА_1 14.04.2008 року (тобто до укладення договору від 25.03.2010), строк її дії закінчився 04.2012 (номер карти НОМЕР_3 ).

Позивачем до стягнення заявлена сума боргу, що виникла на підставі кредитного договору від 25.03.2010 року за період з 07.08.2014 року по 20.09.2020 року.

Доказів укладення інших договорів на підставі яких видана кредитна карта у 2008 році та перевидавались інші кредитні картки позивачем суду не надано.

Крім того, строки виданих відповідачу кредитних карток, які включені до розрахунку, закінчились відповідно у 2014, 2016, 2017 та 2018 роках.

Проте з виписки по рахунку вбачається, що відповідач 20.04.2019 року здійснив покупку на суму 412,94 грн з використанням картки НОМЕР_2 (строк дії якої до 08.2017 року), а 27.03.2020 року мало місце погашення заборгованості через карту НОМЕР_1 (строк дії якої до 01.2016 року).

Наведене дає суду підстави дійти висновку про невизначений строк кредитування.

Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений кредитор має право вимагати його повернення у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги (ч.2 ст.530 ЦК).

Доказів скерування позивачем відповідачу вимоги про повернення кредиту, яка би доводила наявність у останнього обов`язку повернути кошти суду не надано. Тому строк виконання зобов`язання не настав.

Судом також встановлено, що згідно виписки по рахунку відповідач за період з 06.08.2008 року по 27.03.2020 року скористалась кредитними коштами на суму 65 618,23 грн, повернула 90 249,28 грн. Однак позивач всупереч вимог законодавства зарахував до тіла кредиту комісію, пеню, відсотки, що призвело до штучної заборгованості за тілом кредиту.

Статтею 81 ЦПК саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин, на які він покликається як на підставу своїх вимог, за відсутності таких доказів позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24 370,32 грн задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені та процентів на підставі ст.625 ЦК України, то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Так, статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, сторони повинні досягти згоди щодо розміру пені, штрафу, умов їх нарахування, а також щодо розміру процентів за ч.2 ст.625 ЦК України, якщо вони відмінні від 3% річних визначених законодавством.

Підписана відповідачем Анкета-заява не містить відомостей стосовно ставок пені та процентів за ч.2 ст.625 ЦК.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» відповідачем не підписана, тому не може бути належним доказом погодження сторонами умов кредитного договору.

Суд не вбачає можливим застосовувати надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг як складову укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки відсутні докази того, що відповідач погоджувалась на саме на такі Умови кредитування.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умови та правила надання банківських послуг, долучені до позовної заяви, не підписані відповідачем, а тому існує лише припущення, що відповідач погоджувалась на їх застосування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені та процентів за ч.2 ст.625 ЦК за ставкою 84 % річних, тому заявлені вимоги про стягнення цих складових є безпідставними.

Крім того, суд зазначав у рішенні, що строк дії кредитного договору сторонами не погоджений, а, тому позивач не довів суду факт прострочення платежів в конкретному розмірі за конкретний період, що виключає обрахування заборгованості за ставкою 3% річних.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позову залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 12,76-81,141, 274-278 ЦПК України, статтями 526, 633, 634, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.03.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , МФО №305299, рахунок № НОМЕР_7 , адреса: м.Київ, вул.Грушевського,1Д.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_8 виданий 01.11.2000 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 02 грудня 2020 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк