Дата документу 03.11.2020
Справа № 320/2294/19
Провадження № 2/937/183/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Алексеєнко В. П. до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Михайлов Д. О., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю.

В обґрунтування уточненого позову, представник позивача посилається на те, що у 1999 році у ОСОБА_1 склались гарні стосунки з ОСОБА_3 та в них один до одного виникли почуття любові. З 27.06.2000 року вони вирішили створити власну сім`ю та почали проживати сумісно, без реєстрації шлюбу. Проживати вони фактично стали однією сім`ю в належній ОСОБА_1 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними за вказаною адресою мешкав син ОСОБА_3 від першого шлюбу, ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживаючи однією сім`єю вели домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом набували спільне майно, вирішували питання пов`язанні з домашнім побутом, разом відпочивали та піклувались один про одного. У 2016р. в період спільного проживання за спільні кошти подружжя придбали, окрім іншого майна, автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 . Зазначену обставину позивач не може підтвердити належним документом, а саме свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, оскільки він знаходиться у відповідача. Зараз середня вартість аналогічного автомобіля складає близько 170000,00грн., що підтверджується роздруківкою з сайту «AUTO.RIA».

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спірне майно. Спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом є син померлого, ОСОБА_2 , який в передбачений діючим законодавством строк, звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Н.В. з заявою про прийняття спадщини, в наслідок чого нотаріусом була заведена спадкова справа. Однак, в силу того, що шлюб між подружжям не був оформлений, до складу спадкового майна увійшло майно без врахування частки ОСОБА_1 , що стало підставою для її звернення до суду з цим позовом. Тому позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 27 червня 2000 року по 27 липня 2018 року та визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Алексеєнко В.П. під час надання пояснень підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове зсідання не з`являвся, його представник адвокат Михайлов Д.О. надав заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечують та надав відзив з письмовими поясненнями, згідно яких відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Також в позові зазначено, що ОСОБА_3 та відповідач були зареєстровані за адресою проживання позивачки, на що до матеріалів справи долучено відповідну довідку. Якщо проаналізувати долучені до позовної заяви довідки, можна дійти висновку, що ані ОСОБА_3 , ані відповідач ОСОБА_2 ніколи не були зареєстровані за місцем проживання ОСОБА_1 . Відповідно до довідки від 05.2019 року, яка долучена позивачем, відповідач ОСОБА_2 до 2015 року проживав разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Однак, вказана інформація є такою, що не відповідає дійсності, зокрема, згідно довідки старшого за будинком ОСОБА_4 від 13.05.2019 року ОСОБА_5 проживав з 01.01.2013 року по 01.01.2019 року за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, відповідно до довідки старшого по будинку від 13.05.2019 року ОСОБА_3 проживав разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані обставини свідчать по те, що даний документ, є таким, що не відповідає дійсності, а тому є неналежним доказом. Також, необхідно зазначити, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті проходив військову служби в лавах Збройних сил України. Відповідно до послужного списку ОСОБА_3 , який було отримано на адвокатський запит, в графі сімейний стан відсутнє будь-яке посилання на наявність сімейних відносин з позивачкою. Вважають, що в судовому засіданні сторона позивача не довела належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу в період придбання та реєстрації спірного транспортного засобу. К показам допитаних в ході судового засідання свідків вважають необхідно поставитись критично, оскільки їх пояснення є суперечливими та такими, що не узгоджуються із іншими доказами наявними в матеріалах справи. Також слід зазначити, наявність спільного сина у ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 не є доказом проживання вказаних осіб однією сім`ю без реєстрації шлюбу з 1999 року по день смерті ОСОБА_3 . Вважають, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт спільного сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що знає сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 близько 10 років. З 2014 року вона була сусідкою цієї сімї, яки мешкали поруч в квартирі позивачки по АДРЕСА_3 , вона часто бачила на вулиці їх спільного сина ОСОБА_7 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з 2012 року були сусідами з сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , постійно бачили їх разом. Їх автомобіль постійно стояв під вікнами їх квартири. Її чоловік товаришував з ОСОБА_3 , спілкувався з ним, був присутнім на похоронах ОСОБА_3 , якого поховали з квартири ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали приблизно з 1999 року, та з ними мешкав син ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_10 , якому на той час було приблизно п`ять років, він пішов у школу №15, за його навчанням слідкувала ОСОБА_1 , ходила на батьківські збори. Її чоловік, ОСОБА_11 , хрестив спільного сина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 . Вони з чоловіком часто приходили до них у гості на свята, дні народження. В квартирі, де мешкали сімя ОСОБА_12 ОСОБА_13 вони спільно робили ремонт, вели спільне господарство.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що знав ОСОБА_3 з кінця 90-х років та був його кумом. Колись вони разом працювали. Син ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_10 пішов до школи у 2000 році, коли вони вже проживали разом із ОСОБА_1 . Вони вели спільне господарство, купували речі та у нього придбали спірний автомобіль, який вважали спільним майном. Він допомагав ОСОБА_3 робити ремонт в квартирі, в якій мешкав померлий, яка належала ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, у 2000 році у ОСОБА_1 склались стосунки з ОСОБА_3 та в них один до одного виникли почуття любові. У цьому же році, вони вирішили створити власну сім`ю та почали проживати сумісно, без реєстрації шлюбу. Згідно довідки голови ЖБК ЖСК №24 «Моторостроітель» від 05.03.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та син ОСОБА_3 від першого шлюбу, ОСОБА_2 проживати фактично однією сім`ю в належній ОСОБА_1 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Судом згідно довідки про склад сім`ї від 05.03.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.05.2009р., що також підтверджується роздруківками декларацій ОСОБА_3 (а.с.9, 136-145).

З довідки Мелітопольської ЗОШ І-ІІІ ст.№15 ММР ЗО від 29.09.2020р. наданої ОСОБА_1 , у 2000 році було оформлено в 1 клас ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та навчався до 2007 року, потім вибув для подальшого навчання до ліцею «Творчість». За час навчання дитини, ОСОБА_1 відвідувала школу та батьківські збори (а.с.155).

У 2016р., в період спільного проживання за спільні кошти, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим 30.07.2018р. Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, про що був зроблений відповідний актовий запис за №1211 (а.с.12).

Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1264 ЦПК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №62837006 від 10.08.2018р. після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина та спадкоємцем першої черги за законом є син померлого, ОСОБА_2 , який в передбачений діючим законодавством строк, звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Н.В. з заявою про прийняття спадщини, в наслідок чого нотаріусом була заведена спадкова справа (а.с.13).

Судом встановлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, до складу спадкового майна увійшло майно без врахування частки ОСОБА_1 , а саме спірний автомобіль, придбаний подружжям за час сумісного проживання, за рахунок спільних грошових коштів.

Згідно п.5 ч.1, 2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік документів та інших доказів, які дозволяють визначити постійність проживання, містяться у п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з цією нормою доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (ч.2 ст.21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення».

У ст. 1 ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Пунктом 21 Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді справ щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідно керуватися правилами ч.2 ст. 3 СК України: «сім`ю складають особи, що спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки».

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України, суд вправі розглянути справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

Судом згідно матеріалів справи та показів свідків встановлено, що позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 під час проживання за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, робили ремонт спільного житла, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_15 , крім того ОСОБА_1 з 2000 року займалася виховання сина ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_2 , придбали автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, кузов № НОМЕР_2 та інші речи.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України…Частка учасника спільної сумісноївласності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини… Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім`ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними».

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно ч. 1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача на той факт, що довідкою TOB ПБК «Акві-Буд» Байрактар Ю.Д. від 13.05.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , мешкав разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_16 , 1935 р.н., оскільки ця інформація спростовується довідкою від 19.03.2019 року голови ЖБК ЖСК № 24 «Моторостроитель», відповідно до якої ОСОБА_1 , проживала разом з ОСОБА_3 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки факти викладені в довідці від 19.03.2019 року підтверджені показами свідків у судовому засіданні. Крім того, представником відповідача в судовому засіданні жодними належними доказами не спростовано показань свідків, та письмові докази надані позивачем. Усі заперечення представника відповідача ґрунтуються на його припущеннях та власному трактуванні достовірності показів та доказів.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 мешкаючи разом із ОСОБА_3 з 2000 року як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. Крім того, суд дійшов висновку про те, що майно набуте у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а, отже, спірний автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito» є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на його придбання були використані спільні кошти. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263-265, 273, 294, 315, 317 ЦПК України, ст.355-372, 1222-1223, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст.60-74 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Алексеєнко Віталій Петрович до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 червня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст повного рішення складено 13.11.2020 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко