ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6386/20 Справа № 183/535/20 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 червня 2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. АТ КБ Приватбанк зазначає, що виконав свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 09 грудня 2019 року має заборгованість перед банком у розмірі 12 717 грн. 79 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 859 грн. 09 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 805 грн., пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4 821 грн. 90 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1 150 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн., процентної складової штрафу в розмірі 581 грн. 80 коп. На підставі викладеного АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 червня 2009 року станом на 09 грудня 2019 року у розмірі 12 717 грн. 79 коп., а також судовий збір у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року частково задоволено позовні вимоги АТ КБ Приватбанк. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором б/н від 24 червня 2009 року в розмірі 2634 грн. 10 коп., що становить заборгованість за поточним тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк судові витрати у розмірі 2102 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог АТ КБ Приватбанк відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить заочне рішення суду від 28 травня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 червня 2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.1-5).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.16).

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою держателя.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

В п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 , станом на 09 грудня 2019 року, має заборгованість перед банком у розмірі 12 717 грн. 79 коп., яка складається із: заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 2 634 грн. 10 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 224 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 805 грн., пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4 821 грн. 90 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1 150 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн., процентної складової штрафу в розмірі 581 грн. 80 коп. (а.с.6-15).

Відповідач добровільно заборгованість не сплачує.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції посилався на їх законність та обґрунтованість у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для частково скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що що відповідно до укладеного договору б/н від 24 червня 2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.1-5).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.16).

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 станом на 09 грудня 2019 року має заборгованість перед банком у розмірі 12 717 грн. 79 коп., яка складається із: заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 2 634 грн. 10 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 224 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 805 грн., пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4 821 грн. 90 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1 150 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн., процентної складової штрафу в розмірі 581 грн. 80 коп. (а.с.6-15).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитом, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 24 червня 2009 року у розмірі 12 717 грн. 79 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 8059 грн. 09 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 805 грн., пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4 821 грн. 90 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1 150 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн., процентної складової штрафу в розмірі 581 грн. 80 коп., а також судові витрати в розмірі 2102 грн. (а.с.1-5).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ Приватбанк, не довела відсутність заборгованості.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ Приватбанк є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24 червня 2009 року у розмірі 2 634 грн. 10 коп. - за поточним тілом кредиту.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по відсоткам, колегія суддів враховує наступне.

Із заяви позичальника від 24 червня 2009 року вбачається, що позичальник обрав тип карти Універсальна, 55 днів пільговий період, з кредитним лімітом в сумі 250 грн.

У заяві ОСОБА_1 від 24 червня 2009 року базова процентна ставка зазначена у розмірі 30% на рік (а.с.16).

Згідно даних розрахунку заборгованості, банком було дотримано істотних умов, погоджених сторонами, щодо базової процентної ставки за кредитом.

Так, станом на 29 серпня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за відсотками за ставкою, що передбачена умовами договору (30 % річних) складає 367 грн. 17 коп.

Вказана заборгованість за відсотками є обґрунтованою, оскільки вона відповідає відсотковій ставці, яка передбачалася договором, з умовами якого погодились сторони.

Однак, з розрахунку заборгованості вбачається, що у подальшому, з 01 вересня 2015 року банком в одноособовому порядку було підвищено річну відсоткову ставку до 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року до 43,20%.

АТ КБ Приватбанк не надано суду жодних доказів дотримання банком процедури зміни в односторонньому порядку розміру процентної ставки.

Таким чином, в частині стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитом позов підлягає частковому задоволенню виходячи із розрахунків, які згідно умов укладеного між сторонами договору, банк повинен був нараховувати відповідачу відсотки, а саме за період з 24 червня 2009 року по 29 серпня 2014 року, що становить 367 грн. 17 коп., оскільки згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом положень частини першої статті 651 та частини третьої статті 653 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Стосовно стягнення з відповідача на користь банку комісії, пені та штрафів слід зазначити у заяві від 24 червня 2009 року комісія, пеня та штрафи взагалі не зазначені, а тому відсутні підстави вважати, що сторони погодили сплату вказаних складових заборгованості за кредитним договором, та суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку в цій частині.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк слід задовольнити частково, заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення відсотків за користування кредитом та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість по процентам за кредитним договором б/н від 24 червня 2009 року за період з 24 червня 2009 року по 29 серпня 2014 року у розмірі - 367 грн. 17 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість по процентам за кредитним договором б/н від 24 червня 2009 року за період з 24 червня 2009 року по 29 серпня 2014 року у розмірі - 367 грн. 17 коп.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді