Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/959/19
Провадження № 6/321/23/2020
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі Г.О.

державного виконавця ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про примусове входження до приміщення боржника ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

На виконанні Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження під номером у автоматизованій системі виконавчого провадження 61322116 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості, що складається з наступного.

Виконавче провадження під номером у АСВП 60955558 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, на її утримання починаючи 03.07.2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до 29.10.2020 року. 20.01.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 20.01.2020 року за вих. №1312/5 направлено сторонам виконавчого провадження. Станом на 01.06.2020 року заборгованість за аліментами склала 9520,41 грн.;

Виконавче провадження під номером у АСВП 60955653 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи 03.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20.01.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 20.01.2020 року за вих. №1315/5 направлено сторонам виконавчого провадження. Станом на 01.06.2020 року заборгованість за аліментами склала 10395,16 грн. Таким чином, станом на 01.06.2020 року загальна заборгованість боржника ОСОБА_2 за аліментами склала 19 915,57 грн.

На підставі викладеного державний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житлового приміщення та інших підсобних приміщень, де проживає боржник ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання зведеного виконавчого провадження під номером у автоматизованій системі виконавчого провадження 61322116 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості по аліментам.

В судовому засіданні державний виконавець Рижков А.І. підтримав подання та просив його задовольнити на підставах, викладених у ньому, додатково пояснив, що ОСОБА_2 самостійно борг не погашає, під час проведення виконавчих дій боржник відмовляється допустити державного виконавця до житлового приміщення, про що складені акти. Іншим чином виконати рішення суду неможливо.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши подання та матеріали, що до нього додані, приходить до висновку про можливість задоволення подання з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Окрім того, вказаним законом надано право виконавцю звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Разом з тим, стаття 30 Конституції України закріпила принцип недоторканості житла чи іншого володіння особи. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не допускається інакше, як за вмотивованим рішенням суду. Тому, суд вважає, що надання дозволу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи є виключним заходом, який може бути застосований в разі неможливості виконання рішення суду іншими примусовими заходами.

Статтею 311 Цивільного кодексу України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до статті 439 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвали рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння. Підставою для примусового проникнення до житла боржника є невиконання рішення суду боржником у добровільному порядку, ненадання доступу державному виконавцю до житла, у якому може знаходитися його майно та неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що 02.04.2020 року державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем мешкання боржника ОСОБА_4 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника.

Під час провадження виконавчих дій перевірити майновий стан боржника не представилося можливим в зв`язку з тим, що батько боржника ОСОБА_5 та боржник ОСОБА_2 , відмовилися допускати державного виконавця до житлового будинку, в якому мешкає боржник. У зв`язку з викладеним, державним виконавцем в присутності 2-ох понятих: ОСОБА_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , було складено акт державного виконавця від 02.04.2020 року.

З метою встановлення місця фактичного проживання боржника ОСОБА_2 та його місця реєстрації, 17.04.2020 року за вих. №5873/5 будо направлено запит до Роздольської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області. 19.05.2020 року від Роздольської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області отримано відповідь на запит про те, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто місце реєстрації боржника, його фактичне місце проживання співпадають з відомостями, зазначеними у виконавчому документі.

10.06.2020 року державним виконавцем було повторно здійснено виїзд за місцем мешкання боржника ОСОБА_4 , зазначеному у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , з метою повторної перевірки майнового стану боржника.

Під час провадження виконавчих дій перевірити майновий стан боржника не представилося можливим в зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_2 , відмовився допускати державного виконавця до житлового будинку, в якому він зареєстрований та фактично мешкає. У зв`язку з викладеним, державним виконавцем в присутності 2-ох понятих: ОСОБА_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , було складено акт державного виконавця від 10.06.2020 року.

Вищевикладене дає підстави вважати, що боржник ОСОБА_2 шляхом недопущення державного виконавця за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , свідомо ухиляється та перешкоджає виконанню рішень суду, про наявність яких він обізнаний, а також обізнаний про наявність відкритих виконавчих проваджень та грубо порушує вимоги ст. 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття та аналогічної за змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України. Крім цього, боржник ОСОБА_2 порушує й конституційні права стягувача ОСОБА_3 на обов`язковість виконання рішень судів, що є цілком неприпустимим.

Крім цього, під час перевірки майнового стану боржника шляхом направлення запитів до реєструючих органів та установ встановлено, що боржник не має відкритих рахунків у банківських та фінансових установах, не володіє транспортними засобами, сільськогосподарською технікою, земельними ділянками та іншим нерухомим майном, не є отримувачем пенсії; єдиним джерелом доходу боржника є заробітна плата, яку він отримує в ФГ «Таврія-Скіф». З огляду на викладене, з метою повної фактичної перевірки майнового стану боржника, виникла необхідність у примусовому проникненні до житлового будинку, прилеглих до житлового будинку, в якому мешкає та зареєстрований боржник ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки та інших підсобних приміщень.

Судом встановлено, що державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника. Тому, державний виконавець в порядку, визначеному законом, звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для перевірки майнового стану боржника, вилучення майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, в ході судового розгляду подання було встановлено, що державним виконавцем вжито усіх можливих та необхідних заходів щодо виконання виконавчого провадження, проте дії боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документу (рішення суду), що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов`язковості судових рішень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання, оскільки з метою належного виконання виконавчого документу про стягнення з боржника сум боргу та недопущення порушення прав стягувача, є всі належні правові підстави для надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Керуючись ст.ст. 260, 439 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Подання Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про примусове входження до приміщення боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл державним виконавцям Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на примусове проникнення до житлового будинку, прилеглих до житлового будинку, в якому зареєстрований та фактично проживає боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки та інших підсобних приміщень для провадження виконавчих дій з метою примусового виконання зведеного виконавчого провадження під номером у автоматизованій системі виконавчого провадження 61322116 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості по аліментам.

Повний текст ухвали виготовлено 30.06.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н. О. Кравченко