Провадження № 2/193/354/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2020 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шумської О.В.,
при секретарі Мельникової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала з ПАТ КБ «ПриватБанк» Заяву б/н від 01.04.2008 року.
-6290,57 грн. - заборгованість за тілом кредита;
в т.ч.: 000,00 грн.-заборгованість за поточним тілом кредита;
-6290,57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
-0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;
-0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками;
-0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит відповідно до ст. 625;
- 4879,14 грн. - нарахована за пеня;
- 0,00 грн.- нарахована комісія.
А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.
Ухвалою суду від 03 вересня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання вважається повідомленою належним чином про причини неявки суд, не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, що 01.04.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладений договір згідно з умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт неодноразово змінювався, станом на 31.01.2017 становив 8300,00 грн..
-6290,57 грн. - заборгованість за тілом кредита;
в т.ч.: 000,00 грн.-заборгованість за поточним тілом кредита;
-6290,57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
-0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;
-0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками;
-0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит відповідно до ст. 625;
- 4879,14 грн. - нарахована за пеня;
- 0,00 грн.- нарахована комісія.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля,перевезення транспортом загального користування,послуги зв`язку, медичне , готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору приєднання розроблені АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У заяві від 01.04.2008 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Тарифів та Умовами та правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») ознайомилась та погодилась відповідач, підписуючи анкету-заяву від 01.04.2008 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), що саме зазначені документи містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.
За відсутності підтверджень щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правила банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), надані банком Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів. Отже вимоги про стягнення штрафів не підлягають задоволенню.
Отже, заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), тому суд не вбачає правових підстав для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») штрафів.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 6290,57 грн. в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеної заборгованості за тілом кредиту .
З урахуванням викладеного, загальна заборгованість, яку суд стягує з відповідача на користь позивача становить: 6290,57 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 6290,57 грн..
Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та п.39 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 1183,81 грн. пропорційно частині задоволених вимог.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 77, 121, 141, 265, 280, 282, 354 ЦПК України, ст.ст.4, 5, 16, 536, 546, 549, 550, 551, 610, 625, 1054 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В.Шумська