Провадження № 2/760/1471/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Каліш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» 16.09.2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

стягнути з відповідача на користь позивача в порядку суброгації 3943,16 грн. та суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, позивач ПрАТ «СК «АРКС» посилається на наступне.

Так, між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №58049а5к від 20 жовтня 2015 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Renault Sandero Stepway», д.н.з. НОМЕР_1 .

12.09.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault Sandero Stepway», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька», згідно полісу ОСЦПВ № АЕ/8218372 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2016 р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП.

Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № АХА2167268 від 20.09.2016 р. та на підставі рахунку ТОВ «Арма Моторс» №АМСНС05661 від 17.09.2016 р., було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 3943,16 грн., виплата якої підтверджується платіжним дорученням № 269 421 від 21.09.2016 р.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Листом за вих. № 537 від 29 травня 2019 р., ПрАТ «СК «Галицька» повідомила про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що ПрАТ «СК «Галицька» відмовила ПрАТ «СК «Галицька» у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, як до особи, винної у вчиненні ДТП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.09.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 24.09.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19.02.2020 р., залучено до участі у справі в якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька».

04.03.2020 р. до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. У поданому відзиві відповідач, як на підставу своїх заперечень, вказала на те, що її цивільно-правова відповідальність на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька», згідно Полісу № АЕ/8218372 . При цьому, вона виконала усі свої обов`язки щодо повідомлення Страховика про настання страхового випадку, що підтверджується повідомленням про настання страхового випадку.

Фактичний розмір шкоди в сумі 3943,16 грн. не перевищує ліміту відповідальності страховика ПрАТ «СК «Галицька» за шкоду, заподіяну майну потерпілого, який визначений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, згідно Полісу № АЕ/8218372. Таким чином, позивач має звертатися саме до ПрАТ «СК «Галицька» з відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування.

Той факт, що позивач пропустив строк звернення до ПрАТ «СК «Галицька» за отриманням сплаченого страхового відшкодування та з цих підстав страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, не дає права позивачу звертатися із цією ж вимогою до винної особи, тобто до відповідача, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 09.06.2020 р. до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «СК «АРКС», відповідно до якої представник підтримує заявлені позовні вимоги та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «Галицька» в судове засідання не з`явився, про день. Час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, проти чого не заперечувала відповідач в судовому засіданні.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2015 р. між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 58049а5к від 20 жовтня 2015 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Sandero Stepway», д.н.з. НОМЕР_1 .

Встановлено, що 20 червня 2019 року відбулася зміна найменування з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.06.2019 р. №, Витягом зі статуту ПрАТ «СК «АРКС», листом Головного управління статистики у м. Києві від 15.07.2019 р. №3.1.-23/484-19.

12.09.2016 р. о 17 год. 20 хв., в м. Києві на з`їзді з проспекту Перемоги на Кільцеву дорогу (в напрямку Академмістечка) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується даними довідки 200776 про дорожньо-транспортну пригоду.

У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2016 р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, що мала місце 12.09.2016 р. о 17 год. 20 хв., в м. Києві на з`їзді з проспекту Перемоги на Кільцеву дорогу (в напрямку Академмістечка) за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Вбачається, що 17.09.2016 р. власник пошкодженого автомобіля - «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повідомив АТ «СК «АХА Страхування» про про настання події, що має ознаки страхового випадку та звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 58049а5к від 20 жовтня 2015 р., на підставі страхового акту № АХА2167268 від 20.09.2016 р., рахунку зі станції технічного обслуговування ТОВ «Арма Моторс» № АМСНС05661 від 17.09.2016 р., та зібраних документів, АТ «СК «АХА Страхування» складено розрахунок страхового відшкодуваня, за яким розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 3943,16 грн.

За страховим випадком позивачем виплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 3943,16 грн., виплата якої підтверджується платіжним дорученням № 269 421 від 21.09.2016 р.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8218372, що підтверджено копією відповідного поліса.

Згідно Полісу № АЕ/8218372 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн.

Строк дії Полісу № АЕ /8218372 з 15.06.2016 р. до 14.06.2017 р. включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2019 р. ТОВ «Юридична компанія «Ей Лойєрс» в інтересах ПрАТ «СК «АХА Страхування», на підставі договору доручення № К-АХА-08/02/16 від 08.02.2016 р., звернулося до ПрАТ «СК «Галицька» з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди.

Проте, листом за Вих. № 537 від 29.05.2019 р. ПрАТ «СК «Галицька» повідомило ТОВ «Юридична компанія «Ей Лойєрс» про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"врегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Загальна сума страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 58049а5к від 20 жовтня 2015 р., яка була виплачена позивачем потерпілому ОСОБА_2 становить 3943,16 грн.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації.

Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомила ПрАТ «СК «Галицька» про страховий випадок, що мав місце 12.09.2016 р., що підтверджується повідомленням про страховий випадок від 13.09.2016 р., яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. ґ) п. 35.1. Закону, обов`язок по обґрунтуванню вимоги заявника та надання доказів, що підтверджують заявлені вимоги відповідно покладений саме на заявника.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів 3 дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є не подання заяви про страхове відшкодування впродовж: одного року, якщо шкода заподіяна майну, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю, з моменту скоєння ДТП.

За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом, листом за Вих. № 537 від 29.05.2019 р. ПрАТ «СК «Галицька» повідомило ТОВ «Юридична компанія «Ей Лойєрс» про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Згідно вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", потерпілий мав право на відшкодування шкоди за рахунок страхової компанії. Також, у нього було право на відшкодування йому матеріальної шкоди безпосередньо винною особою - відповідачем тільки у разі, якщо відповідальність останнього не застрахована або якщо розмір оціненої шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, в якій застраховано відповідність винної особи.

У зв`язку із виплатою ПрАТ «СК «Страхування» страхового відшкодування потерпілому у розмірі 3943,16 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту № 58049а5к від 20 жовтня 2015 р., до позивача перейшло право вимоги в порядку суброгації на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3943,16 грн.

Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8218372, то шкода завдана потерпілому ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідачем, повинна відшкодовуватися страховиком ПрАТ «СК «Галицька».

Право вимоги на відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації у позивача, яке перейшло від потерпілого, виникло не до відповідача ОСОБА_1 , а до ПрАТ «СК «Галицька», оскільки відповідач уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, застрахував відповідальність за шкоду, завдану його забезпеченим транспортним засобом завдану третім особам, і відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, відповідач повинен відповідати за завдання матеріальної шкоди тільки у разі недостатності страхової виплати.

Положення статті 1166 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, тому що фактичний розмір шкоди 3943,16 грн. не перевищує ліміту відповідальності страховика ПрАТ «СК «Галицька» за шкоду, заподіяну майну потерпілого ОСОБА_2 , який визначений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АЕ/8218372.

Тобто, позивач по справі отримавши право вимоги повинен був керуватись вимогами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо дотримання строків звернення до страхової компанії винуватця, із заявою про виплату страхового відшкодування.

Крім того, доцільним є зазначити що позивач, це страхова компанія, яка належним чином обізнана щодо положень її профільного закону та порядку звернення за страховою виплатою.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс 18) від 04 липня 2018 року, розмежувавши інститути регресу та суброгації.

В постанові ВП Верховного Суду від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц, яка ухвалена за результатами розгляду подібних спірних правовідносин, було зроблено висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновку щодо застосування норми права, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15. Відповідно до цього висновку страховик, який виплатив страхове відшкодування, мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, є без підставними та необґрунтованими.

Так, аргументи позивача про те, що оскільки ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось з вимогою про відшкодування виплаченого потерпілому страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Галицька», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 , більш ніж через один рік з моменту ДТП, то у страховика завдавача шкоди не виник обов`язок у здійсненні страхового відшкодування, відтак такі витрати позивачу має компенсувати ОСОБА_1 , не ґрунтуються на положеннях закону, так як зі змісту п. 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вбачається, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), проте, відповідно до п. 35.1. ст. 35 того ж закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, відтак, порушення потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, а в даному випадку це ПрАТ «СК «АРКС» (ПрАТ «СК «АХА Страхування», встановлених строків і порядку подачі заяви про відшкодування шкоди, не дає підстав перекладати на ОСОБА_1 , як завдавача шкоди, обов`язку з відшкодування витрат, які поніс позивач на виплату потерпілій страхового відшкодування. До того ж, суд приймає до уваги, що виплачене страхове відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика.

Відтак, відмова ПрАТ «СК «Галицька» у виплаті страхового відшкодування позивачу замість відповідача не є підставою для стягнення всієї суми завданої шкоди з ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вже виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, покладено саме на третю особу ПрАТ «СК «Галицька» як страховика відповідача відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування, оскільки позивач за умови відмови у виплаті страхового відшкодування страховою компанією в якої відповідач застрахував свою відповідальність, в даному випадку це ПрАТ «СК «Галицька», не звертався до суду з позовом до такої страхової компанії, даний позов пред`явлений лише до винної особи ОСОБА_1 , є передчасним.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 16, 22, 512, 514, 979, 980, 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 223, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір