РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Рибачик О.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в мiстi Рiвне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона проживала разом з ОСОБА_4 як подружжя в зареєстрованому шлюбі з 1988 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , 1992 року народження та ОСОБА_2 , 1989 року народження. В 1990 році вони вселились в приміщення відомчого гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду від 01 червня 1998 року шлюб між нею та ОСОБА_4 розірвано.

В подальшому склались життєві обставини таким чином, що фактично по їх згоді шлюб був розірваний рішенням Рівненського міського суду від 01 червня 1998 року, а 06 жовтня того ж року ОСОБА_4 було отримано свідоцтво про розірвання шлюбу. Знову ж таки, за тих же життєвих обставини, змінивши своє ставлення один до одного, з 10 липня 2010 року вони продовжили проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу, разом з дітьми в тому ж приміщенні. Після отримання ОСОБА_4 квартири 23 червня 2015 року від Виконавчого комітету Рівненської міської ради переїхали усією сім`єю за новою адресою по АДРЕСА_2 , де і проживали до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом. Шлюб з померлим вона не реєструвала, оскільки в цьому не було потреби.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер в зв`язку з хворобою.

За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, замінювали вікна та двері, встановлювали лічильники, купували меблі, побутову техніку та інші предмети домашнього побуту, спільно оплачували комунальні послуги. Крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з її батьками та родичами, а вона в свою чергу їздила до його батьків, які проживали в с. Устя Корецького району гостювати.

Ще при житті ОСОБА_4 , 29 вересня 2016 року на підставі наказу № 652 від 29 вересня 2016 року ним було приватизовано отриману квартиру АДРЕСА_2 та став її одноосібним власником. Їх сім`я, в зазначеній вище кількості осіб продовжувала фактично проживати в ній без реєстрації. З 19 жовтня 2019 року вселилась у вказану квартиру і невістка ОСОБА_7 . Квартира увесь час використовувалась ними для спільного проживання сім`ї.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , зокрема зазначеної квартири, їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, як фактично і відбувалось. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 10 липня 2010 року по 22 лютого 2020 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 27.11.2020 року заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач - 1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`вився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 27.11.2020 року заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення та просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідач - 2 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`вився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 27.11.2020 року заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення та просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 як дружина та чоловік в зареєстрованому шлюбі з 1988 року. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В 1990 році вони вселились в приміщення відомчого гуртожитку по АДРЕСА_1 , де і проживали.

Рішенням Рівненського міського суду від 01 червня 1998 року за спільною згодою шлюб було розірвано.

06 жовтня 1998 року ОСОБА_4 було отримано Свідоцтво про розірвання шлюбу.

З 10 липня 2010 року вони продовжили проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без шлюбу, разом з дітьми в тому ж приміщенні. Після отримання ОСОБА_4 квартири, 23 червня 2015 року, від виконавчого комітету Рівненського міськвиконкому вони переїхали усією сім`єю на нову адресу: АДРЕСА_2 , де і проживали разом до смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб з померлим вона не реєструвала, оскільки в цьому не було потреби.

За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, замінювали вікна та двері, встановлювали лічильники, купували меблі, побутову техніку та інші предмети домашнього побуту, спільно оплачували комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про оплату за газ, світло, інтернет. Крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з батьками позивачки та родичами, а вона в свою чергу, їздила до його батьків, які проживали в с. Устя Корецького району Рівненської області гостювати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер в зв`язку з хворобою.

Ще при житті, 29 вересня 2016 року на підставі наказу № 652 від 29 вересня 2016 року ОСОБА_4 приватизував отриману квартиру АДРЕСА_2 та став її одноосібним власником, що підтверджується Свідоцтвом про право власності. Їх сім`я, в зазначеній вище кількості осіб продовжувала фактично проживати в ній без реєстрації. З 19 жовтня 2019 року вселилась у вказану квартиру і невістка ОСОБА_7 . Квартира увесь час використовувалась для їх спільного проживання як сім`ї.

Для отримання Свідоцтва про право на спадщину, що залишися після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , зокрема зазначеної квартири позивачці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, як фактично і відбувалось.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та ( або ) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4 СК України ст.ст. 1216, 1217, 1261-1265 ЦК України ст.ст. 4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 10 липня 2010 року до 22 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.