ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 396/753/18

провадження № 22-ц/4809/38/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Єгорової С.М. Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», інтереси якого представляє за довіреністю Чепіга Дмитро Олексійович.

відповідач - ОСОБА_1 ,інтереси якого представляє адвокат Грейніс Владислав Олександрович.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Грейніс Владислава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2018 року, у складі головуючого судді Гарбуз О.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Послалося на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву № б/н від 26.01.2012.

Вказало, що згідно вказаної заяви відповідач отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт.

Відповідно до умов договору сторони погодили відповідні базові процентні ставки за користування кредитними коштами, а також визначили відповідальність за порушення строків сплати платежів.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 03.04.2018 має заборгованість в розмірі 53304,06 грн., яку просить стягнути з відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.01.2012 в розмірі 50289,58 грн., яка складається із: 15429,30 грн. тіла кредиту; 24963,04 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 9897,24 грн. - нарахованої пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині, а саме щодо стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2514,48 грн. штраф (процентна складова) в сумі 3014,48 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач вказував, що підпис в анкеті заяві від 26.01.2012 виконаний не ним ,а іншою особою.

Також вказує, що розрахунок заборгованості, який надає позивач оформлений неналежним чином, а також позивач не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого отримані чи іншим чином використанні гроші та на який вони мали б бути повернені.

Крім того, не погоджується відповідач із тим, що дану справу розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а тому він був позбавлений права заявити клопотання про застосування позовної давності.

Позивач, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача звертався із клопотанням про витребування доказів у справі та з клопотанням про проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28.12.2019 клопотання задоволено та у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

На вирішення експертизи поставлено питання, ким виконано рукописний запис « ОСОБА_1 26.01.2012» та підпис в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» від 21.01.2012 року, у графі підпис клієнта ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 чи іншою особо.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.

Задовольняючи часткового позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умови кредитного договору.

Колегія суддів, не погоджується із даним висновком суду першої інстанції.

Звернувшись із даним позовом до суду позивач посилався на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 26.01.2012, згідно якої отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Крім того, позивач посилався на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

З висновку експерта за результатами проведення судовопочеркознавчої експертизи від 19.05.2020 №32/33/20-27/1401/20-27 вбачається, що підпис та рукописний запис від імені ОСОБА_1 у досліджуваному документі, а саме в анкеті заяві про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» від 26.01.2012 на ім`я ОСОБА_1 , у графі підпис клієнта, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Відповідач в апеляційній скарзі вказував на те, що він не підписував анкету - заяву про отримання кредиту і даний довод є обґрунтованим.

Крім того, за клопотанням представника відповідача у даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

За таких обставин, у задоволенні позову банку слід відмовити, оскільки при підписані заяви (договору) № б/н від 26.01.2012 про отримання кредиту, що укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем підпис та рукописний запис від імені ОСОБА_1 в анкеті заяві про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» від 26.01.2012 на ім`я ОСОБА_1 , у графі підпис клієнта, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Позивачем у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача невиконаних зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

У зв`язку із наведеним колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає як нормам матеріального права, так і принципу справедливості правосуддя у зв`язку із чим таке рішення не може вважатися законним і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Грейніс Владислава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»(ЄРДПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 8773,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

01.12.2020 - складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді С. М. Єгорова

О.А. Письменний