Справа № 191/2267/20
Провадження № 2/191/728/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря Куцевол Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Дане право набуте 20 червня 2020 року. 11 грудня 2008 року у вищевказаному будинку був зареєстрований громадянин ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача. На даний час в будинку не проживає ніхто, він знаходиться у аварійному стані. Відповідач не проживає в даному будинку з березня 2012 року, особисті речі відповідача в ньому відсутні, окрім того він не допомагає сплачувати комунальні послуги, які нараховуються, на підтвердження цього додаємо до позовної заяви копію Акта про відсутність (не проживання) особи за місцем її реєстрації, які підписані сусідами та головою квартального комітету. Окрім того, підтвердити відсутність відповідача за місцем його реєстрації можуть свідки. При продажу будинку відповідач відмовилась добровільно знятись з реєстрації місця проживання. На даний час місце перебування ОСОБА_2 не відоме, його місце проживання та телефон позивач не знає. У зв`язку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач, у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: будинок знаходиться в аварійному стані, треба вирішувати питання знесення або капітального ремонту, тому можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права, так як в будинку зареєстрована стороння особа.

Отже враховуючи все вище викладене звертаю увагу суду на те що власником будинку АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 .

Відповідач не має статусу члена сім`ї власника будинку, проте зареєстрований в даному будинку, однак там не проживає з березня 2012 р. Тому, Позивач, як власник будинку АДРЕСА_1 , має право вимагати визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився по невідомій суду причині.

Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору купівлі-продажу ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . Дане право набуте 20 червня 2020 року.

Відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом № 27 від 03 серпня 2020 року, ОСОБА_1 , стала власником житлового будинку по АДРЕСА_1 з 12 червня 2020 року. За даною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не проживає з 10 березня 2012 року. Даний факт також підтверджується актом від 03 серпня 2020 року.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.

Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловий будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідач не проживає у даному будинку, більше одного року без поважної причини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ю. В. Гречко