Дата документу 06.07.2020
Справа № 501/733/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м. Чорноморськ, Одеська область

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморськ Одеської області в спрощеному порядку цивільну справу № 501/733/20

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про стягнення збитків, заподіяних внаслідок ДТП

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. виклад позиції позивача та відповідача.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення збитків, заподіяних внаслідок ДТП, та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27.12.2019 року, приблизно о 17-30 год., ОСОБА_2 в рухався на автомобілі БМВ номерний знак НОМЕР_1 , яка належить позивачу на праві власності по вул. Перемоги в місті Чорноморську Одеської області та не врахував дорожню обстановку і не впоровся з керуванням, здійснив зіткнення з деревом.

Керування автомашиною ОСОБА_2 було обумовлено з позивачем.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 рук у справі 3/501/13/20 ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КЗпАП України та до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль БМВ номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, які зафіксовані в протоколі огляду транспортного засобу. Остаточно просив 140 667, 00 грн., як матеріальну шкоду від ДТП, 1406, 68 грн. як витрати на судовий збір, 2500 грн. - як витрати по залученню спеціаліста; 12 000 грн. - витрати на правову допомогу.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відзив на позов надав (а.с.47-51, 68-72).

У своєму відзиві ОСОБА_2 позов не визнав та вказав, що дійсно з його вини сталась дорожньо-транспортна пригода 27.12.2019. на АДРЕСА_3 за це ДТП він був притягнений до адміністративної відповідальності. Автомашина, якою він керував належить ОСОБА_1 і нею він керував на підставі домовленості з останнім.

Також, ОСОБА_2 вказав, що на час ДТП автомашина БМВ номерний знак НОМЕР_1 , якою він керував, була зареєстрована відповідно страхового полісу № НОМЕР_2 , який був виданий страховою Компанією АО СГ ТАС.

Про ДТП він одразу ж повідомив ОСОБА_1 .. Він знав, що ОСОБА_1 мав страховий поліс, а тому вважав, що у відповідності до вимог ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він повідомить у триденний строк про страховий випадок свою страхову компанію, що є його прямим обов`язком (33.1.4 Закону), надасть відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та в подальшому сприяти страховику у розслідуванні причин та обставин ДТП (ст.33-1 Закону) та визначення страховиком матеріальної шкоди.

Як вказав ОСОБА_2 у своєму відзиву, йому не відомо, чи повідомляв ОСОБА_1 свою страхову компанію про ДТП, але вважає, що повинний був це зробити згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

А тому, всі збитки з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, повинна нести страхова компанія АО СГ ТАС в межах страхового ліміту. З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 надав відповідь на відзиву я якій вказав, що відповідно до вимог ст. 1166, 1192 ЦК України, а також, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» всю відповідальність повинний нести винний у ДТП, а саме ОСОБА_2

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Відповідач ОСОБА_2 надав до суду від 14.04.2020 року відзив, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 47-51).

Позивач ОСОБА_1 надав від 07.05.2020 року до суд відповідь на відзив, просив суд вимоги позову задольнити (а.с. 56-60).

Представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду від 14.05.2020 року письмову позицію по справі, просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 68-72).

09.06.2020 р. представник позивача, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за наявними письмовими матеріалами в заочному порядку у відсутності позивача та його представника. (а.с.79-81).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
17.03.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі (а.с. 44).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про реєстрацію позивачу належить транспортний засіб автомашина БМВ номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 9).

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 січня 2020 р. за ДТП, яке сталось 27 грудня 2020 р. біля 17-30 год., на АДРЕСА_3 , притягнутий до відповідальності ОСОБА_2 (а.с. 10)

Відповідно до висновків спеціаліста № 23/01/2020 вартість матеріальної шкоди, заподіяного власнику автомобіля ВМВ 525 ТДС номерний знак НОМЕР_1 , 1998р. випуску станом на 23 січня 2020р. складає 140 667 грн. (а.с. 11-37).

Відповідно договору про надання правової допомоги від 13 січня 2020 р. (АО "Лексітер) розмір послуг складає 12000 грн. (а.с. 8).

V. Оцінка Суду.
Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.

Згідно положень ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та інші визначені витрати по транспортуванню транспортного засобу. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка її спричинила, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд, як найвищий суд у системі судоустрою України забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом ( ч. п.6).

Стаття 416 ЦПК України встановлює, що у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (ч.2).

04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові по даним правовідносинам зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

В подальшому, Велика Палата підтвердила свою сформовану позицію, і у Постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) знову вказала, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В ухвалі Великої Палати від 20 лютого 2020р. у справі 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс-20) така вищевказана позиція Великої Палати залишилась незмінною, і де було зазначено, що "…Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовані висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і відступати від них не вбачається підстав."
За ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З врахуванням викладених вище позицій Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 , в межах ст. 13 ЦПК України, необхідно залучити у якості відповідача (співвідповідача) страхову компанію АО СГ ТАС та на підставі ст. 175 ЦПК України визначитись з позивними вимогами як до страхової компанії АО СГ ТАС, так і до ОСОБА_2 .

Така позиція була викладена і у відзиві ОСОБА_2 .

Але ж, позивач, отримавши відзив ОСОБА_2 надав відповідь на відзив, у якої побажав стягнути всі суми витрат з відповідача ОСОБА_2 .

Суд зберігаючи засади цивільного судочинства, позбавлений можливості самостійно долучити до участі у справі, у якості відповідача (співвідповідача) страхову компанію АО СГ ТАС (ст. 51 ЦПК України), тому що таке право надано тільки позивачу, а представник позивача, не побажав брати участь у справі і надав заяву про розгляд справи без його участі, за наявності тих матеріалів, які є у справі.

З тих самих підстав, суд не знайшов підстав для залучення до участі у справі страхову компанію АО СГ ТАС у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Виходячи з стійкою позицією Великої Палати Верховного Суду у даних правовідносинах та позицією позивача, суд позбавлений можливості вирішувати процесуальні питання стосовно залучення до участі у справі АО СГ ТАС на стороні позивача з метою збереження засад цивільного судочинства, визначених в ст. 2 ЦПК України, а тому вирішення цього спору є передчасним і суперечить загальним засадам деліктної відповідальності ОСОБА_2 .

Таким чином, сума у розмірі 140 667, 00 грн., як матеріальна шкода від ДТП, не може бути стягнута в одноособовому порядку з відповідача ОСОБА_2 , як недоведена.

За таких обставин підстав для задоволення позову в частині стягнення 2500 грн., як витрати по залученню спеціаліста, не вбачається.

Також, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню і витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Суд обґрунтовує свій висновок тим, що витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн. не є співмірними об`єму виконаних робіт, складністю справи та витраченим часом адвоката на виконання своєї роботи, з врахуванням того, що представник позивача (адвокат) не приймав участі у справі, а надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Така позиція суду повністю відповідає висновкам, викладених в Постанові (додатковій) Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 р. по справі 755/9215/15-ц.

З цих підстав, керуючись статтями 3-5, 7, 10, 13, 19, 258, 339-342, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди від ДТП, витрат на правову допомогу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19).

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_4 .

Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області В.В.Смирнов