Справа № 367/3570/18
Провадження№2-367/1076/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Стародубець О.І.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та інфляційних витрат

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та інфляційних витрат, зазначивши, що 12.09.2004 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.04.2013 року. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03.06.2011 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2011 року та до досягнення дитиною повноліття. Відділом ДВС відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 03.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, станом на 01.05.2018 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 75690,00 грн. Розмір неустойки за період з 27.04.2011 року по 30 квітня 2018 року складає 23015,70 грн. сума інфляційних витрат заборгованості по аліментах становить 106126,44 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 27.04.2011 року по 30.04.2018 року у розмірі 23015,70 грн, інфляційні витрати за несплату аліментів у сумі 106126,44 грн.

В подальшому, позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог у якій просила стягнути з відповідача на її користь 119187,00 грн - неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року, 11993,59 грн - інфляційних витрат за період з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився 27.01.2005 року , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 900,00 грн щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки-розрахунку Бучанського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №14261 від 28.10.2020 року, станом на 01.10.2020 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 106039,50 грн.

Згідно розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року становить - 119187,00 грн.

Згідно розрахунку інфляційні витрати за період з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року становлять 11993,59 грн.

Статтею 180 СК України, встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно розрахунку позивачки розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2018 року по 01.10.2020 року становить 119187,00 грн., проте враховуючи встановлені ст. 196 СК України обмеження розміру неустойки 100 відсотками заборгованості, стягненню підлягає 106039,50 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 106039,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання.

Правовідносини сторін в даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, до яких положення ч.2 ст. 625 ЦК України не застосовуються.

Сімейний кодекс України, який є спеціальним законом, чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені.

Зокрема, ст.196 СК України визначено, що в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Обов`язок платника аліментів щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних визначений у ч.4 ст.196 СК України лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника. У відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а не прострочення сплати додаткових витрат на дитину.

Суд звертає увагу на те, що при вирішені спірних правовідносин, які виникли в площині сімейних відносин, пріоритетним для вирішення останніх, окрім загальних норм законодавства, є норми Сімейного кодексу України, в силу чого, при наявності загальної та спеціальної норми законодавства, дія якої охоплює спірні правовідносини, застосуванню підлягає спеціальна норма законодавства, а тому, в даному випадку, при вирішенні спірних правовідносин щодо стягнення інфляційних втрат за несвоєчасну сплату грошових коштів у виді аліментів ст.625 ЦК України застосуванню не підлягає, а застосовується норма ст. 196 СК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду, не ґрунтуються на вимогах матеріального права, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 8, 180, 196 Сімейного кодексу України, ст. 12, 133, 141, 247, 263-265, 280-282, 352, 354, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та інфляційних витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі в розмірі 106039,50 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ф. Карабаза