Провадження № 2/641/1829/2020 Справа № 641/5907/20
Комінтернівський районний суд міста Харкова
головуючого - судді Боговського Д.Є.,
за участю секретаря судового засідання - Павленко Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, -
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просить усунути їм перешкоди у користуванні власністю, визнавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вони є власниками вказаного житлового приміщення, відповідачі за даною адресою зареєстровані, однак більше року в квартирі не мешкають, житлом не цікавляться, їх особисті речі відсутні, а їх реєстрація створює перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю на власний розсуд.
До суду надійшли заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи за їх відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог та розгляд справи за наявними у справі доказами.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали.
За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., реєстровий № 3101; рішення про державну реєстрацію від 26.04.2007.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 08.11.2002 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.10.2019 у справі № 641/7098/19 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 у справі № 641/8404/19 місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Реєстру територіальної громади міста Харкова в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачі вказують, що відповідач ОСОБА_5 , 1999 р.н., за місцем реєстрації не мешкає з 2015 року, а відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не мешкає з липня 2019 року, їх особисті речі в житловому приміщенні відсутні, оплату за комунальні платежі вони не проводять, житлом не цікавляться.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права і користування житлом.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в спірному жилому приміщенні відсутні понад один рік, оплату за житло не здійснюють, суд вважає, що є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірною жилою площею.

За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. Є. Боговський