ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання.

Вказувала, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу в них народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що спільне життя в них не склалося, шлюб рішенням суду розірвано 01 жовтня 2003 року; син після розлучення батьків залишився мешкати з нею, з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач участі в вихованні і матеріальному забезпеченні сина не приймав. Зараз син вже повнолітній і навчається в Дніпровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна 4-го рівня акредитації і є студентом 2 курсу факультету ННЦ «МТ» денної форми навчання за рахунок бюджету, вона зараз працює, матеріально погано забезпечена, син стипендією за місцем навчання забезпечується частково.

Посилаючись на те, що відповідач офіційно працює, отримує суттєві доходи, за рішенням суду не платить інші аліменти, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання до 30 червня 2023 року, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на весь період навчання до 30 червня 2023 років, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його матері - позивача ОСОБА_2 по 1/4 частині всіх видів доходу, заробітку відповідача щомісячно, до досягнення сином 23 років: ІНФОРМАЦІЯ_2 , але лише на час навчання до закінчення навчання: до 30 червня 2023 року, починаючи стягнення з 18 грудня 2019 року.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що: рішення місцевого суду не містить зазначення мотивів застосування до спірних відносин ст.199 СК України, зокрема щодо встановлення судом першої інстанції обставин щодо виникнення у позивача витрат у зв`язку з продовженням спільним повнолітнім сином навчання та розміру реальних витрат сина сторін; син навчається за рахунок державного бюджету, має доступ до навчальної літератури онлайн або в бібліотеці ВНЗ, навчальний заклад розташовано у м.Дніпро; місцевим судом не враховано, що на утриманні у відповідача перебувають двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані обставини встановлені також рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №203/4281/17 від 20 квітня 2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи; на утриманні у відповідача перебуває також бабуся-пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію ОСОБА_6 , 1927 року народження; стягнення аліментів у визначеному місцевим судом розмірі не є співмірним з потребами повнолітньої дитини, яка продовжує навчання; судом не було досліджено матеріальний стан позивача та відповідача, розмір аліментів, що отримує син сторін; у справі фактично не проводилось судових засідань.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 25 липня 1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу і спільного мешкання в них народилася син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя в них не склалося і їх шлюб було рішенням суду розірвано 01 жовтня 2003 року. Син після розлучення батьків залишився мешкати зі своєю матір`ю, з відповідачем вони мешкають окремо.

Згідно довідки №001798 від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_3 є студентом Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна 4-го рівня акредитації і навчається на 2 курсі факультету ННЦ «МТ» денної форми навчання за рахунок державного бюджету, термін навчання по 30 червня 2023 року (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 зараз повнолітній, мешкає в м.Дніпрі з матір`ю, фактично не має свого постійного доходу, крім допомоги матері, знаходиться на її утриманні, мати на теперішній час працює, але має скрутне матеріальне становище, тому місцевий суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина на час його навчання.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду у повній мірі, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу змісту наведеної норми вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що повнолітній ОСОБА_3 , у зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, разом з тим, розмір визначених судом аліментів не відповідає встановленим у справі обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює у товаристві з обмеженою відповідальністю РЕМВАГОНТОРГ (а.с.125), його щомісячний дохід складав у квітні 2020 року 29 810,00 грн., у травні 2020 року 33 540,00 грн., у червні 2020 року 43 481,24 грн., у липні 2020 року 38 517,39 грн., у серпні 2020 року 44 732, 74 грн., у вересні 2020 року 40 376,00 грн.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що на утриманні у відповідача перебувають двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані обставини дійсно встановлені рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №203/4281/17 від 20 квітня 2018 року (а.с.39) та мають бути враховані при розгляді даної справи.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач на утриманні має ще двох малолітніх дітей, враховуючи, що син сторін потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість таку допомогу надавати, про що свідчить розмір його доходу, колегія суддів вважає, що частка від доходу відповідача в розмірі 1/13 частини буде достатньою для утримання батьком повнолітньої дитини, такий розмір відповідає вимогам ст.182, 200 СК України.

Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та, з урахуванням вимог ст.182 СК України, принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про зміну розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/13 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином 23 років: ІНФОРМАЦІЯ_2 , але лише на час навчання до закінчення навчання: до 30 червня 2023 року, починаючи стягнення з 18 грудня 2019 року.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що син сторін навчається за рахунок державного бюджету, має доступ до навчальної літератури онлайн або в бібліотеці ВНЗ, навчальний заклад розташовано у м.Дніпро, оскільки сам факт навчання за рахунок державного бюджету не свідчить про звільнення відповідача від обов`язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів та залишення без змін рішення суду в іншій частині.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року змінити, зменшити розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/13 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином 23 років: ІНФОРМАЦІЯ_2 , але лише на час навчання до закінчення навчання: до 30 червня 2023 року, починаючи стягнення з 18 грудня 2019 року.

В решті рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.