Справа № 372/3939/20
Провадження 6-157/20
ухвала

Іменем України

02 грудня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Тищенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець звернувся до Обухівського районного суду Київської області з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_1 , а саме на земельну ділянку, розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., с. Великі Дмитровичі, на території Великодмитровицької сільської ради, загальною площею 0,2411 га, кадастровий номер :01:003:0046.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, викладенні обставини подання підтримав та просив їх задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань чи заперечень суду не надали.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та матеріали подання, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича знаходиться виконавче провадження №62028887 з примусового виконання виконавчого листа №2-150/11 виданого 30.05.2011 року Обухівським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором в сумі1 923 504,26 грн., сплачені позивачем судові витрати у розмірі 1820,00 грн., а всього стягнути 1 925 324,26 грн.

Боржником у зазначеному виконавчому провадженні являється ОСОБА_1 .

07 травня 2020 року на адресу приватного виконавця Голяченка І.П. від стягувача надійшла заява про відкриття виконавчого провадження, в якій стягувач просив приватного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ №2-150/11 виданий 30.05.2011 року Обухівським районним судом Київської області.

08 травня 2020 року, керуючись ст. ст. 24, 26 27 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62028887.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

08 травня 2020 року приватним виконавцем, відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», було направлено боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження №62028887 від 08 травня 2020 року рекомендованим поштовим відправленням №370 на адресу боржника, що зазначена у виконавчому документі.

У відповідності до ч. 2, 4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

08 травня 2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якого накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця з урахуванням ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Для забезпечення реального виконання рішення, 08.05.2020 року приватним виконавцем Голяченком І.П. було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку було направлено установам банку для виконання.

Проте, згідно відповідей з установ банків, постанову про арешт коштів боржника прийнято банківськими установами до виконання, однак коштів на рахунках або немає, або їх недостатньо для повного виконання виконавчого листа.

08.05.2020 року приватним виконавцем Голяченком І.П. було направлено запит приватного виконавця до Відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспожив служби у Київській області з проханням терміново надати вичерпну інформацію про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником.

25.05.2020 року на адресу приватного виконавця надійшла відповідь на вищевказаний запит, де зазначено, що згідно з даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми за ОСОБА_1 не зареєстровані.

08.05.2020 року приватним виконавцем Голяченком І.П. було направлено запит приватного виконавця до Головного управління Держпраці у Київській області з проханням терміново надати вичерпну інформацію про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником.

25.05.2020 року на адресу приватного виконавця надійшла відповідь на вищевказаний запит, де зазначено, що інформація щодо зареєстрованого за ОСОБА_1 будь-якого майна за заданими у запиті критеріями не обліковується.

08.05.2020 року приватним виконавцем направлено запит до Державної фіскальної служби України з проханням надати інформацію про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи.

Того ж дня, на адресу приватного виконавця надійшла відповідь від Державної фіскальної служби України в якій зазначено, що боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

25 грудня 2007 року між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 Договору, Продавець передав, а Покупець прийняв у власність земельну ділянку, що розташована: Київська обл., Обухівський р-н., с. Великі Дмитровичі, на території Великодмитровицької сільської ради, загальною площею 0,2411 га, кадастровий номер :01:003:0046, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Ця земельна ділянка належить Продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №762644, виданого Обухівським районним відділом регіональної філії Центр ДЗК, 23 липня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 лютого 2007 року №1595, зареєстрований в Управлінні земельних ресурсів у Обухівському районі Київської області в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №66.

Відповідно до п. 9 Договору, право власності на земельну ділянку у Покупця виникає після державної реєстрації цього договору. Цей договір є підставою для видачі власнику земельної ділянки Державного акта про право власності на землю.

Відповідно до п. 10 Договору, Покупець зобов`язується після укладення цього договору подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності до відповідного управління земельних ресурсів.

25 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Договір Іпотеки до Кредитного договору №014/9408/85/66277 від 25.12.2007 року.

Відповідно до пп. 1.2.1 п. 1.2, Договору Іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., с. Великі Дмитровичі, на території Великодмитровицької сільської ради, загальною площею 0,2411 га, кадастровий номер :01:003:0046.

Проте, 08.05.2020 року приватним виконавцем направлено запит №6270 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з проханням надати інформацію про земельні ділянки на території Київської області, які належать боржнику.

05.06.2020 року на адресу приватного виконавця надійшла відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якій зазначено, що за наявною в Головному управлінні інформацією відповідно до даних програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру, відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер :01:010:0087.

Таким чином, як вбачається з зазначеної відповіді ОСОБА_1 здійснив державну реєстрацію лише на земельну ділянку, кадастровий номер :01:010:0087.

08.05.2020 року приватним виконавцем Голяченком І.П. направлено запит до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з проханням надати копію акту про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0046; повідомити цільове призначення вищевказаної земельної ділянки; повідомити за ким зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :01:003:0046.

22.06.2020 року від Головного управління Держгеокадастру у Київській області надійшла відповідь на вищевказаний запит в якому було повідомлено, що за інформацією Відділу в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0046 обліковується за гр. ОСОБА_3 , в архіві Відділу обліковується другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №762744 зареєстрованого за №66 від 23.09.2007 року.

у відповідь на запит приватного виконавця №6305 від 08.05.2020 року, Великодмитровицька сільська рада повідомила, що за гр. ОСОБА_1 рахується земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд площею 0,2410 га по АДРЕСА_1 . Інформація про будинок на даній земельній ділянці відсутня.

Відповідно до Інформаційної довідки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08.05.2020 року, земельна ділянка, кадастровий номер :01:003:0046 належить на праві власності ОСОБА_3 .

Проте, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо параметру запиту, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0046 в Державному реєстрі відсутні.

Натомість, відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек, земельна ділянка, кадастровий номер :01:003:0046 знаходиться під забороною відчуження у відповідності до договору Іпотеки від 25.12.2007 року, власник ОСОБА_1 (боржник за основним зобов`язанням), іпотеко держатель ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Таким чином, відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно речове право на вищевказану земельну ділянку, не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку за боржником ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Окрім того, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завдання органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно ч. 10 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно ч. 11 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Вищезазначеної правової позиції дотримується й Верховний Суд у своїй постанові від 10 лютого 2020 року у справі №676/1314/19.

У зазначеній постанові, Верховний Суд зазначив, що Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Таким чином, з метою забезпечення належного здійснення виконавчого провадження відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про необхідність звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258 261, 440 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Голяченку Івану Павловичу звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), яке не було зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: земельна ділянка, розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., с. Великі Дмитровичі, на території Великодмитровицької сільської ради, загальною площею 0,2411 га, кадастровий номер :01:003:0046.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.М.Зінченко