Справа № 175/1263/20
Провадження № 2/175/325/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

13 жовтня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та введення реєстру Підгородненської об`єднаної територіальної громади про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та введення реєстру Підгородненської об`єднаної територіальної громади про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 326, виданого 17.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Маркаровою В.Ю. Крім того вказані обставини підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.02.2020 року за індексним № 200623826 згідно якого, ОСОБА_1 , є власником вищевказаного житлового будинку. Після укладання зазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку позивачка встановила, що у її житловому будинку на даний час зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ще дві невідомих особи, які є громадянами Білорусії, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які за цією адресою не проживають та спільго господарства не ведуть, до членів родини не відносяться та з даними особами позивачка взагалі не знайома. Разом з тим, позивачка зазначила, що жодних правочинів, які могли б підтверджувати право на проживання даних осіб в житлі позивачем не складалося, в будь яких відносинах з ними не перебуває та жодної інформації щодо їх місця перебування не має, тому вона змушена звернутися до суду з вимогами про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку, оскільки відповідачі створюють їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження її майном.

До початку відкритого судового засідання позивач надала до суду письмову заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

До початку відкритого судового засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, територіальна громада Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, надала до суду заяву , у якій просила слухати справи за відсутності представника міської ради.

13 липня 2020 року до канцелярії суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_10 , про уточнення позовних вимог, в якій позивач вказує, що після подання позову до суду, його представником було отримано відповідь на запит від Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, згідно якого ОСОБА_3 , 04 лютого 2020 року знявся з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 до міста Одеси, у зв`язку з чим у позивача відсутні підстави позиватися до цієї особи. Саме тому, позивачка вважає за необхідне та просить суд зобов`язати уповноважену особу Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зняти з реєстраційного обліку лише ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Згідно реєстру на відправлення поштової кореспонденції, відповідачам відправлялися рекомендованими листами з повідомленням про вручення, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копії позовних заяв з доданими до неї документами, але до суду повернулися конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Після чого, відповідачів неодноразово було викликано у судове засідання через оголошення на офіційному сайті судової влади.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є такими, що належним чином повідомлені про слухання справи, та у наданий судом строк відзив на позов не подавали, заперечення щодо розгляду справи подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідачів не надходило, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 326, виданого 17.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Маркаровою В.Ю., є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.02.2020 року за індексним № 200623826.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у буд. АДРЕСА_1 .

Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, а саме з відповіді Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14.04.2020 року № 1042, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянина Білорусії, 04.02.2020 знявся з реєстрації до міста Одеси (згідно повідомлення про зняття з реєстрації за відомостями Департамету надання адміністративних послуг Одеської міської ради).

За таких обставин, 13.07.2020 року представник позивача ОСОБА_10 до канцелярії суду подав уточнену позовну заяву, в якій говорить що після подачі позовної заяви, ним було отримано відповідь на запит від Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та стало відомим, що ОСОБА_3 04 лютого 2020 року знявся з реєстрації до міста Одеси а тому у позивача відсутні підстави позиватися до цієї особи та просив зобов`язати уповноважену особу Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , лише ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Також у судовому засіданні встановлено, що відповідачі разом з позивачкою не проживають та ніколи не проживали, спільного господарства не ведуть та ніколи не вели, не відносяться до членів її родини, не спілкується, у будь-яких відносинах із ними вона не перебуває, жодної інформації щодо їх перебування не має та з даними особами взагалі ніколи знайома не була.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою».

ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16).

Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016року №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради).

Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки повинно бути стягнено сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву за уточненими вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та введення реєстру Підгородненської об`єднаної територіальної громади про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) суму судового збору у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Бойко