ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
09 січня 2020 року Новотроїцький районний суд
в складі головуючого судді Тимченко О. В.
секретар судового засідання - Овсяннікова Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Новотроїцьке Херсонської області справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Новотроїцький елеватор» про стягнення розрахункових при звільненні, коштів за затримку виплати розрахункових та інфляційних
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання неодноразово не з`являється, про місце та час слухання був повідомлений належним чином, що вбачається з поштових повідомлень.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, або не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 19.01.2015 року працювала в ДП «Новотроїцький елеватор», звільнена 04.06.2018 року на підставі п.1ст.36 КЗпП за згодою сторін (а.с.3 копія трудової книжки).
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
В матеріалах справи відсутні докази повного розрахунку по заробітній платі відповідача з позивачем.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставістатті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Вирішуючи питання про стягнення коштів за затримку виплати розрахункових, слід зазначити, як вбачається з вимог ст.238 КЗпПУ при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу…орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Статтю 238 КЗпП не можна розуміти таким чином, що вона скасовує правило про тримісячний строк для звернення в суд з заявою про захист суб`єктивного трудового права. Цей строк діє завжди. Якщо працівник це виявив і звернувся з вимогою в орган по розгляду трудових спорів у межах тримісячного строку з дня, коли він дізнався про порушення його права, грошова вимога має бути задоволена за весь час, коли працівникові не повністю виплачувалася заробітна плата. Якщо йдеться про невиплату заробітної плати через порушення прав працівника, строк для звернення за захистом права встановлений тривалістю в три місяці.
В абзаці 5 пункту 2.3. постанови від 22.01.2014 року у справі N 6-159цс13 Конституційний Суд України зазначив, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 Кодексу підлягає застосуванню у випадках пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов`язане з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат.
Тобто, право працівника на звернення до суду без обмеження будь-яким строком поширюється не лише на нараховану, але не виплачену заробітну плату, а й на заробітну плату, виплату та нарахування якої роботодавцем чи уповноваженим ним органом не було проведено або проведено її нарахування з порушенням норм діючого законодавства в сфері оплати праці.
Враховуючи те, що компенсація за затримку остаточного розрахунку не входить до структури заробітної плати, до вимог про її стягнення слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду про її стягнення.
Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив, що позивачу ОСОБА_1 не був з вини підприємства своєчасно виплачений остаточний розрахунок при звільненні. До такого висновку суд приходить встановивши, що згідно відомості остаточний розрахунок було обраховано, та була можливість його перерахувати на банківську картку позивача, так як, саме на нього покладається обов`язок за законом та згідно наказу керівника сплатити його.
Однак, з вимогою про стягнення компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні позивач ОСОБА_1 звернулася 19.11.2019 року, тобто з порушенням строку звернення до суду і причин поважності пропуску цього строку суду не навела, клопотання про поновлення строку, пропущеного з поважних причин не заявила.
На суд не покладається обов`язок стягувати податки, такий обов`язок при виплаті позивачу належних сум, слід покласти на відповідача.
На підставі вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог про стягнення заробітної плати, який складає 768,40 гривень( мінімальний розмір судового збору, на день звернення з позовом до суду).
Відповідно до ст.ст. 115-117 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259, 263,265,268,280ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ДП «Новотроїцький елеватор» про стягнення розрахункових при звільненні, коштів за затримку виплати розрахункових та інфляційних - задовольнити частково.
Стягнути з ДП «Новотроїцький елеватор» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Тимченко