ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4702/19

Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/123/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 листопада 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 11.11.2019) про передачу справи на розгляд до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки за договором такою, що припинена,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до АТ «УкрСиббанк» про визнання поруки за договором такою, що припинена. В позові позивач просила визнати поруку за Договром № 57765 від 08.11.2006 укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» припиненою та стягнути на свою користь з банку судові витрати.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.11.2019 справу передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

Ухвала суду обґрунтована тим, що позов подано до Новозаводського районного суду м. Чернігова за зареєстрованим місцем проживання позивача. Проте, місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_1 . На території Новозаводського району м.Чернігова не знаходяться філії або представництва відповідача, а зі змісту договору поруки не вбачається, що в них зазначено місце виконання або особливість їх виконання тільки в певному місці. Крім того, позивач не є споживачем, а тому не має процесуальних підстав для подання даного позову за зареєстрованим місцем свого проживання чи перебування, як позивача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Суд прийшов до висновку, що дана справа не підсудна Новозаводському районному суду м. Чернігова, що є підставою в порядку ст. 31 ЦПК України для її передачі на розгляд Подільському районному суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду від 08.11.2019, і направити справу для продовження розгляду до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

За доводами скарги оскаржувана ухвала суду постановлена з порушеням норм процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи.

В обгрунтування скарги заявник посилається на те, що спірні правовідносини виникли на стадії виконання договору про надання споживчого кредиту, позивач мала право на пред`явлення позову за зареєстрованим місцем прживання, на час пред`явлення позову: АДРЕСА_4, що територіально відноситься до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Територіальна юрисдикція (підсудність) визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Судом встановлено, що, 08.11.2006 між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 57765, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.11.2006, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1. договору поруки).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Місцезнаходження юридичної особи - АТ «УкрСиббанк», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано: 04070, м. Київ, Подільський район, вул. Андріївська, буд. 2/12, що територіально відноситься до Подільського районного суду м. Києва.

За правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до частини шістнадцятої ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

У пунктах 2, 5 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до статті 24 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Як вбачається, предметом позову в даній справі є договір поруки, який витікає з Договору про надання споживчого кредиту (а.с. 10-16).

Разом з тим, поручитель за змістом договору поруки не є споживачем послуг банку з кредитування, а, навпаки, є особою, яка своєю відповідальністю забезпечує відповідальність боржника у договорі споживчого кредиту, тобто споживача.

Договір поруки не є договором на придбання, замовлення, використання продукції для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, виконанням обов`язку найманого працівника, або договором про намір здійснити такі дії.

ВСУ зауважив, що поручитель не може розглядатись у договорі поруки як споживач послуг банку, а тому у цих правовідносинах на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» (постанова від 24.05.2017 у справі № 6-580цс17).

Враховуючи викладене, посилання заявника на те, що як споживач вона має право на пред`явлення позову за зареєстрованим місцем свого проживання, є помилковими.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що спірний договір поруки є споживчим в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», є необґрунтованими та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного апеляційним судом не встановлено порушення норм матеріального чи процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 08.01.2020.

Головуючий Судді: