ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Харків

Справа №643/11724/19

Провадження №22-ц/818/2206/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ,

Заінтересована особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Харківської міської ради Харківської області на рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2019 року (суддя першої інстанції Сугачова О.О.),-

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років, була двоюрідною сестрою громадянки Держави Ізраїль ОСОБА_1 ).

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років померла двоюрідна сестра заявника ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та мешкала в АДРЕСА_1 . Заявниця - ОСОБА_1 , по батькові ОСОБА_4 , дівоче прізвище ОСОБА_5 , та померла ОСОБА_3 є родичами четвертого ступеня спорідненості, а саме двоюрідними сестрами. На сьогоднішній день не збереглися документи щодо підтвердження родинних зв`язків між матерями ОСОБА_6 , (вона ж ОСОБА_7 і рідна мати ОСОБА_1 ), 1921 року народження та ОСОБА_8 , 1910 року народження, які є рідними сестрами та вже померли, а їхня матір ОСОБА_9 і батько ОСОБА_10 . Звернувшись із відповідними запитами про надання відомостей щодо підтвердження родинних зв`язків вищевказаних громадян, до архівних установ України та реєстраційної служби Міністерства юстиції України, отримано відповіді, що такі дані в архівах відсутні, тому одержати витяги, що підтверджують спорідненість між матерями заявника і ОСОБА_11 неможливо. Також направлено запит до державних архівних установ держав Узбекистан і Киргизстан, куди родину ОСОБА_12 евакуювали в період Другої світової війни та отримано відповідь з Узбекистану, що в червні 1942 до м. Ташкент в евакуацію з м. Харкова переїхала родина ОСОБА_12 у складі: батько ОСОБА_10 ; мати ОСОБА_9 ; донька ОСОБА_8 ; донька ОСОБА_6 ; донька ОСОБА_13 ; онука ОСОБА_3 . Родина ОСОБА_12 в подальшому була переселена в АДРЕСА_2 . Із копії карток з архівного фонду, оригінали яких зберігаються в державному архіві Узбекистану вбачається, що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є доньками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а ОСОБА_3 їхня онука. Отже, ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено юридичний факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78 років - ОСОБА_3 була двоюрідною сестрою громадянки Держави Ізраїль ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що встановлення факту, про який просить заявник, необхідно для оформлення спадщини. На підставі зібраних та досліджених судом документах вбачається факт наявності родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_19 , а саме, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням Харківська міська рада Харківської області звернулася з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що ОСОБА_2 звернулася із заявою з метою встановити факт спорідненості, проте, встановлення даного факту поширюється і на правовідносини пов`язані зі спадкуванням, тобто породжує правовий наслідок, що в свою чергу свідчить про наявність спору про право, тому заяву необхідно було залишити без розгляду для вирішення питання в позовному провадженні.

Також вказує на те, що Харківська міська рада не була залучена до участі у розгляді справи, хоча 8 лютого 2020 року в суді першої інстанції було відкрито провадження за її заявою про визнання спадщини (квартири, що належала ОСОБА_3 ) відумерлою. Крім того, вона була відповідачем у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у задоволенні позову якій було відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу за підписом представника заявника, він просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки Харківська міська рада не вказує які саме права, свободи, інтереси або обов`язки були предметом розгляду у даній справі. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та зауважує, що подання ХМР заяви про визнання спадщини відумерлою можливе лише на підставі ч.1 ст.1277 ЦК України, тоді як у даному випадку у померлої ОСОБА_3 є єдиний спадкоємець, у якого не виникає жодного спору про право, а звернення ХМР із зазначеною заявою не позбавляє спадкоємців права на прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Зокрема, п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення через його втрату, знищення архівів тощо; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Судовим розглядом встановлено, що із перекладу з івриту на українську копії внутрішнього паспорту МВС Держави Ізраїль вбачається, що ОСОБА_20 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в СРСР та її батьками є ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (а.с.14).

Із копії повторного свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 04.04.1964 вбачається, що ОСОБА_6 02.02.1946 зареєструвала шлюб з ОСОБА_23 , отримавши прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.15).

Із копії свідоцтва про народження від 01.03.1951 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_24 , батьками якої зазначено: ОСОБА_23 та ОСОБА_20 (а.с.11).

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20.06.2019 вбачається, що ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_25 та отримала прізвище « ОСОБА_26 » (а.с.12).

Із копії повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 09.06.2000, актовий запис 495 від 10.01.1939, вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є: ОСОБА_27 та ОСОБА_8 (а.с.6).

ОСОБА_3 померла в м. Харкові 14.07.2017, що вбачається із копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 14.07.2017, актовий запис № 10203 (а.с.7).

Далі, на а.с.20 міститься відповідь керівництва Центрального державного архіву Республіки Узбекистан від 22.01.2019 № 310/11 про те, що у матеріалах картотеки архіву евакуйованих громадян СРСР у роки Великої Вітчизняної війни у червні 1942 року, зберіглися облікові картки родини ОСОБА_12 , евакуйованих із м. Харкова.

Так, згідно архівним записам під час евакуації в м. Ташкент прибула родина в складі шести осіб, із яких було четверо повнолітніх та дві дитини. Голова родини ОСОБА_10 , 1879 року народження; мати ОСОБА_9 , 1883 року народження; донька - ОСОБА_8 , 1910 року народження; донька ОСОБА_6 , 1921 року народження; донька ОСОБА_13 , 1925 року народження, (неповнолітня записана у документах матері ОСОБА_9 ); онука ОСОБА_3 , 1939 року народження, (неповнолітня записана у документах матері ОСОБА_9 ). Уся родина для подальшого проживання направлена у АДРЕСА_2 . Іншої інформації про родину ОСОБА_12 та ОСОБА_28 у матеріалах архівів Республіки Узбекистан не знайдено (а.с.20).

Із копії карток з архівного фонду, оригінали яких зберігаються в державному архіві Узбекистану вбачається також вбачається, що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є доньками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а ОСОБА_3 їхня онука (а.с.21-24).

Суд встановив, що метою звернення ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту родинних відносин є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання про оформлення права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої, оскільки інші документи, які б свідчили про їх родинні зв`язки відсутні у картотеках.

Тобто заявник ОСОБА_2 наразі є спадкоємцем п`ятої черги після померлої ОСОБА_3 .

Згідно частин першої, другої, третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в своїй постанові від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17 наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У рішенні суду першої інстанції за результатом повного та всебічного дослідження матеріалів справи з наданням їм вірної правової оцінки, встановлено, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 .

Тобто, наведені обставини свідчать про наявність спадкоємців за законом після померлої ОСОБА_3 , що виключає застосування ст.1277 ЦК України в частині визнання спадщини відумерлою.

Таким чином, оскаржуване рішення районного суду у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин жодним чином не зачіпає права та інтереси апелянта.

Крім того, жодних інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні, апеляційна скарга не містить.

Отже, оскаржуваним рішення суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Харківської міської ради не вирішувалося, з огляду на це, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі за Харківської міської ради Харківської області на рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2019 року відповідно до положень п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України.

Керуючись, ст. ст. 294, 315, 352, 362, 367, 374, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради Харківської області на рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 2 грудня 2020 року