ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №621/3722/19
Провадження №2/477/424/20
УХВАЛА

23 вересня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю представника відповідачки ОСОБА_1 ,

під час розгляду цивільної справи

за позовом акціонерного товариства комерційного банк «Приватбанк»

до ОСОБА_2 ,

про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, в якому просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року в загальному розмірі 15796 грн 66 коп.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що 05 травня 2008 ОСОБА_3 отримала від нього кредит з лімітом у 24000 грн., з умовою повернення цих коштів та сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 36% на рік.

В той же час, станом на 31 жовтня 2019 року за нею утворилася заборгованість у вказаній сумі, яка складається з наступного: борг по кредиту у сумі 2347 грн. 13 коп., борг по відсоткам у сумі 9311 грн. 70 коп., пеня за прострочення зобов`язання у сумі 2909 грн. 42 коп.

В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, представник відповідачки заявив клопотання про витребування ряду доказів по раніше ним поданою заявою, а також витребування належних доказів у виді повного розрахунку заборгованості та належної заяви-анкети відповідачки на відкриття кредитного рахунку. Вказував, що надані позивачем ці документи не оформлені належним чином, оскільки розрахунок заборгованості не підписаний головний бухгалтером, як того вимагає фінансове законодавство, дата оформлення заяви-анкети та номер кредитної картки не співпадають із датою, на яку посилається позивач в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, до позову ним була додана заява про можливість розгляду справи за його відсутність.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Загальні права та обов`язки сторін визначені у ст. 42 та ст. 43 ЦПК України, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ст. 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з ч. 3 ціє ж статті вказано, що у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України витребування доказів є способом забезпечення доказів, про що суд постановляє ухвалу.

Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно до заяви представника відповідачки, поданої 10 червня 2020 року він просив витребувати у позивача виписку про рух коштів відповідачки та розширений розрахунок заборгованості з часу відкриття карткового рахунку. Вказав, що це необхідно для забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду справи.

В той же час, 06 липня 2020 року позивачем була надана відповідь на відзив, до якого були додані як повна виписка по рахунку, яка підписана представником позивача, так і дані щодо переоформлення кредитної картки. Тому в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки виписка про рух коштів надана, а посилання на її неналежне оформлення не обґрунтовано належним чином, тобто відсутнє посилання на необхідні нормативні документи, які б визначали, що той чи інший фінансовий документ повинен мати необхідні реквізити, підписи, печатки тощо. До того ж подання неналежним чином оформлених доказів може бути підставою для визнання їх недопустими, а не для клопотання про їх повторне надання іншою стороною.

З цих же підстав суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідачки про витребування належним чином оформленої заяви-анкети про відкриття кредитного рахунку, оскільки така заява-анкета додана позивачем до позову і у суда немає підстав перебирати на себе повноваження на витребовування доказів у позивача, оскільки це обов`язок сторони, а в даному випадку позивача, представити суду докази на підтвердження своїх вимог. Якщо ж відповідач з ними не згоден, то повинен представити свої аргументи і заперечення на них або докази на їх спростування.

Крім того, в заяві від 10 червня 2020 року представник відповідачки клопотав суд провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду.

Суд зазначає, що в ч. 4 ст. 274 ЦПК України визначено які справи не можуть бути розглянуті в спрощеному позовному порядку. Проте дана справа за позовом до

ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) не підпадає під це перелік.

В позовній заяві позивач просив провести розгляд справи в спрощеному порядку, тому судом, при постановленні ухвали про відкриття провадження, це прохання було задоволено.

В ч. 4 ст. 277 ЦПК України передбачено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

В ст. 2 ЦПК України, виписано, що завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав.

Тому, суд не вбачає підстав для переведення цивільної справи зі спрощеного позовного провадження у загальний порядок розгляду лише за такого посилання, оскільки завдання суду і є всебічний, повний та неупереджено об`єктивний розгляд справи з дотриманням всіх принципів судочинства, виписаних у цій статті.

З врахуванням такого суд не вбачає підстав для задоволення заяви-клопотання представника відповідача, тому, керуючись ст.ст. 81-84, 258-260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотань представника відповідачки про витребування доказів відмовити.

В задоволенні заяви представника відповідачки про розгляд справи в загальному порядку відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В.Козаченко