Справа № 211/2116/19
Провадження № 2/211/159/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

13 січня 2020 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

у відсутність:

позивача ФОП ОСОБА_1

представника позивача адвоката Свиридова С.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, зазначивши, що 14.09.2017 року близько 09 од. 10 хв. в смт Авангард біля будинку 15 по вул. Тополинна сталась дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля «HYUNDAI HD 78» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «VOLKSVAGEN GOLF» державний номерний знак НОМЕР_2 , яки був припарковано з правого краю проїзної частини, власником якого є ОСОБА_3 .

В наслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «VOLKSVAGEN GOLF» державний номерний знак НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 зазнав матеріального збитку.

Після скоєння ДТП водій ОСОБА_2 залишив місце ДТП до якої був причетний.

Постановою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11.10.2017 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП.

Згідно вказаної постанови суду, відповідач ОСОБА_2 14.09.2017 року 09-10 годин в смт Авангард біля буд. 15 по вул. Тополинна керуючи автомобілем HYUNDAI HD 78 д/н НОМЕР_3 не був уважний перед початком руху, не переконався у надійності зачинених дверей вантажного відсіку авто, при повороті ліворуч задня права дверь відчинилась та пошкодила авто Volkswagen Golf, яке було припарковане з правого краю проїзної частини, власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Після скоєння зіткнення водій ОСОБА_2 14.09.2017 року керуючи автомобілем HYUNDAI HD 78 д/н НОМЕР_3 , залишив місце дорожньою транспортної пригоди до якої був причетний за адресою: м. Кривий Ріг, смт. Авангард, вул. Тополина.

07.02.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу HYUNDAI HD 78 д/н НОМЕР_3 .У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля HYUNDAI HD 78 д/н НОМЕР_3 .

Згідно рахунку суми страхового відшкодування, заяви про узгодження розміру страхового відшкодування та страхового акту № 10903-24 від 08.12.2017 року сума страхового відшкодування склала 1000,00 грн.

За заявою потерпілого ОСОБА_3 та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту № 10903-24 від 08.12.2017 , ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі: 1000,00 грн., таким чином у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виникло право регресної вимоги до відповідача .

16.07.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АК/3371500 від 07.02.2017.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у сумі 1000,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., та втрати на правничу допомогу у розмірі 6531,40 грн.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Представник позивача адвокат Свиридов С.В. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України.

В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14.09.2017 року 09-10 годин в смт Авангард біля буд. 15 по вул. Тополинна водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем HYUNDAI HD 78 д/н НОМЕР_3 , не був уважний перед початком руху, не переконався у надійності зачинених дверей вантажного відсіку авто, при повороті ліворуч задня права дверь відчинилась та пошкодила авто Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_2 , яке було припарковане з правого краю проїзної частини, власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Після скоєння зіткнення водій ОСОБА_2 14.09.2017 року керуючи автомобілем HYUNDAI HD 78 д/н НОМЕР_4 , залишив місце дорожньою транспортної пригоди до якої був причетний за адресою: м. Кривий Ріг, смт. Авангард , вул. Тополина.

Постановою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11.10.2017 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 15)

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

07.02.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_4 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК /3371500, за яким ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля HYUNDAI HD 78 д/н НОМЕР_3 (а.с. 18).

Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_2 , 21.09.2017 року було організовано огляд (а.с. 17).

Згідно ремонтної калькуляції № 794448 від 12.10.2017 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_2 склала 2821,03 грн. (а.с. 23).

Згідно рахунку суми страхового відшкодування, заяви про узгодження розміру страхового відшкодування та страхового акту № 10903-24 від 08.12.2017 року , сума страхового відшкодування, склала 1000,00 грн.(а.с.22, 24 (зворіт сторінки), а.с. 25).

Згідно зазначеного страхового акту № 10903-24 від 08.12.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» сплачено ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 1000,00 грн., платіжне доручення № 28029 від 08.12.2017 (а.с. 25 зворот сторінки).

16.07.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АК/3371500 від 07.02.2017 (а.с. 8-13).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач заявив до стягнення з відповідача 1000,00 грн. в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес має місце після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди.

Правові відносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації (перехід до страховика, який виплатив страхувальнику компенсацію за завдану шкоду, права вимоги до винної особи. При чому такий перехід права вимоги - заміна кредитора у зобов`язанні відбувається на підставі закону, а не договору) регулюються наступними правовими нормами.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Підсумовуючи викладене, можна зробити наступні висновки: страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди; у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Зважаючи на викладене, саме положеннями ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», регулюються правовідносини між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», яке виплатило страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_3 на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, Полісу № АК/3371500 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2017, згідно платіжного доручення № 28029 від 08.12.2017 отримало право регресу до відповідача - ОСОБА_2 .

Такий же висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15 (№ 910/22731/14).

Згідно договору про відступлення права вимоги № 16/07/2018 від 16.07.2018 «Страхова компанія «ВУСО», передає (відступає) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 права вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за укладеними Договорами страхування, ОСОБА_1 сплачує ПрАТ „«Страхова компанія «ВУСО», за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнюють ціні договору, серед яких згідно додатку № 1 до вказаного договору є і право вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 1000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, згідно регресної вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №10903-24 вбачається, що остання звернулася з такою до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 1000,00 грн. (а.с.26).

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 у добровільному порядку затрати по виплаті страхового відшкодування не відшкодував.

Таким чином, суд приходить до висновків, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має всі законні підстави для подання регресного позову до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору (768, 40 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (6 531,40 грн.), що підтверджується квитанціями про сплату судового збору (а.с. 5), квитанцією про сплату послуг адвоката (а.с. 28-31).

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6531,40 грн.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 264-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 (р/р НОМЕР_7 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 326610), проживаючої за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт Веселинове, вул. Набережна, 2/15, завдані збитки в порядку регресу в розмірі 1000 ( одна тисяча ) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 6531 (шість тисяч п`ятсот тридцять одна) гривня 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко