Справа № 190/527/20
Провадження №2/190/341/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської сільської ради П`ятихатськогго району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання такою, що успадкувала права засновника селянського фермерського господарства «Альфа»

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виноградівської сільської ради П`ятихатськогго району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_4 є її батьком, ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. За життя ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДП № 000019 від 17.11.1997 року належала земельна ділянка площею 49,8 га, що розташована на території Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, яка була йому надана на підставі рішення десятої сесії ХХII скликання П`ятихатської районної ради народних депутатів П`ятихатського району Дніпропетровської області від 08.08.1997 року № 105/22. З питанням отримання свідоцтва про право на спадшину за законом, на зазначену земельну ділянку, після смерті батька, звернулась до П`ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, проте отримала відмову, з посиланням на те, що спірна земельна ділянка не належала померлому на праві власності, а тому підстави для її успадкування відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0312 площею 49,8 га для ведення селянського фермерського господарства, що розташована на території Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області згідно державного акту на право постійного користування землею серії ДП № 000019 від 17.11.1997 року в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.10.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, згідно якої остання просить визнати її такою, що успадкувала права померлого 16.05.2010 року засновника СФГ «Альфа» Малоок В.В. щодо селянського фермерського господарства/а.с.187/.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві/а.с.207/.

Відповідач Виноградівська сільська рада П`ятихатського району Дніпропетровської області свого представника до суду не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, заперечень проти позову не мають/а.с.72/.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив/а.с.211/.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності/а.с.203/.

Третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду письмові пояснення, згідно яких у задоволенні позову просили відмовити, оскільки право довічного користування земельною діялнкою, що виникло в особи на підставі Державного акта на право користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право/а.с.83-87/.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградівка П`ятихатського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_4 , про що свідчить копія свдоцтва про смерть/а.с.25/.

За життя ОСОБА_4 підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДП № 000019 від 17.11.1997 року належала земельна ділянка площею 49,8 га, що розташована на території Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області/а.с.14/, яка була йому надана на підставі рішення десятої сесії ХХII скликання П`ятихатської районної ради народних депутатів П`ятихатського району Дніпропетровської області від 08.08.1997 року №105/22/а.с.14/.

03.11.1998 року ОСОБА_4 зареєстрував селянське (фермерське) господарство «Альфа», про що свідчить копія свідоцва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи/а.с.16/.

Згідно копії спадкової справи № 477/2010 рік, заведеної П`ятихатської державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Постановою державного нотаріуса П`ятихатської державної нотаріальної контори Новенко С.В. від 07.05.2020 року позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування землею в порядку спадкування на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ДП № 000019 від 17.11.1997 року після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено/а.с.42-43/.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України (стаття 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство»).

Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

За змістом системного тлумачення статей 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 7, 27, 38, 50 і 51 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, статей 31, 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року після отримання у постійне користування земельної ділянки, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, та проведення державної реєстрації такого господарства постійним користувачем цієї ділянки є відповідне господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство.

Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 того ж Закону).

У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц, провадження № 14-63 цс 20.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Згідно ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно глави 86 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», підзаконних нормативних актів, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину земельної ділянки площею 6,470 га, при цьому окрема заява позивачем до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме на права померлого 16.05.2010 року засновника СФГ «Альфа» Малоок В.В. щодо селянського фермерського господарства не подавалася і нотаріусом не приймалося рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання її такою, що успадкувала права померлого 16.05.2010 року засновника СФГ «Альфа» ОСОБА_4 щодо селянського фермерського господарства не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,80,81,263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виноградівської сільської ради П`ятихатськогго району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання такою, що успадкувала права засновника селянського фермерського господарства «Альфа» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса