ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2020 року

м.Харків

Справа №638/4433/20

Провадження №22-ц/818/4545/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Представник позивача: Адвокат Пекаріна Орися Миколаївна,

Відповідач 1: ОСОБА_2 ,

Відповідач 2: ОСОБА_3 ,

Представник відповідача 2: Адвокат Терещенко Дмитро Володимирович,

Третя особа: Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Ковчег",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 червня 2020 року, постановлену суддею Семіряд І.В., -

у цивільній справі за заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 грудня 2007 року нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_1 , укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за №839, засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною С.В., та скасувати його державну реєстрацію.

9 червня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 - Пекареніною О.М. була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви, посилаючись на процесуальні норми, які регулюють питання щодо забезпечення позову, зазначала, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа про визнання договорів купівлі- продажу недійсними, а тому підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 червня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - Пекареніної Орисі Миколаївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Обслуговуючий кооператив «Житлово- будівельний кооператив «Ковчег» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована положеннями ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України та тим, що заявником ОСОБА_1 належним чином не обґрунтовано свої доводи, не надано доказів наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Окрім того, заявником не доведено, що невжиття заходів може призвести до незворотних наслідків - продаж спірних приміщення та відповідачем вчиняються будь-які заходи щодо продажу спірних приміщень.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка є позивачем у справі,звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, неповною та оцінка наявним доказам є односторонньою.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд не з`ясувавши усі докази по справі та не обґрунтувавши своє рішення порушив права ОСОБА_1 .

Зазначає, що наявність спірних правовідносин свідчить про наявність реального ризику ускладнити розгляд цієї справи у разі залишеним без забезпечення предмету спору, оскільки 19 грудня 2007 року ФОП ОСОБА_2 продала спірні нежитлові приміщення підвалу ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу, після рішення Господарського суду Харківської області від 12 липня 2007 року, яким визнано право власності ФОП ОСОБА_2 на дані спірні нежитлові приміщення підвалу. 05 грудня 2017 року Харківським апеляційним господарським судом було винесено постанову, якою рішення Господарського суду Харківської області від 12 липня 2007 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовлено.

Вказане дозволяє стверджувати, що після скасування права власності ФОП ОСОБА_2 , яка на сьогодні припинила підприємницьку діяльність, відчужила спірні нежитлові приміщення підвалу. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - Терещенко Д.В. просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу - без змін. Вказує, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права, правильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що заява про забезпечення позову не містить жодного доказу у додатках, а аналіз змісту заяви свідчить про відсутність посилань на будь-які інші докази надані до позовної заяви. Позивачем не було надано жодного доказу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду до заяви про забезпечення позову.

В даній справі відсутні будь-які загрози для ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Адже, з моменту одержання копії ухвали про відкриття провадження у справі та до моменту подання відповіді на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_3 не вчинено жодних дій, які могли б ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі. Подання відзиву на позов свідчить про бажання відповідача ОСОБА_3 розглядати справу по суті. Перебування майна у власності відповідача ОСОБА_3 та не вчинення жодних дій щодо відчуження майна підтверджується Витягом з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 вересня 2020 року.

В судове засідання відповідачі та їх представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно.

Так, на зазначену в матеріалах справи адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) направлялися судові повістки, які повернулися на адресу суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час усього розгляду справи не повідомляла.

2 грудня 2020 року через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Калитка С.О. надійшло клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на перебуванні його за межами України з 03 грудня 2020 року по 10 грудня 2020 року.

Так, у клопотанні від 2 грудня 2020 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвоката Калитка С.О. не міститься причин неможливості участі у судовому засіданні відповідача ОСОБА_3 та неможливості подання ним будь-яких доказів чи пояснень письмово задля розгляду справи.

Цивільна справа в провадженні апеляційного суду знаходиться з серпня 2020 року та двічі була призначена до розгляду в судовому засіданні, сторонам додатково направлялися судові повістки задля належного їх повідомлення про дату та час засідань.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позов заявлено щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу, який розташований за місцем проживання позивача, та скасування його державної реєстрації.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову, в тому числі шляхом заборони іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є неспівмірним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність необхідності забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявлені позовні вимоги мають майновий характер, що не виключає можливості застосування заходів забезпечення позову, проте, вказані доводи не відповідають положенням чинного законодавства та ґрунтуються на його невірному тлумаченні стороною позивача, оскільки позовні вимоги, як немайнові, не підлягають вартісній оцінці і заявлені без вимоги застосування наслідків.

Разом із тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, що не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив задовольнити позовні вимоги, які мають немайновий характер, а тому доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню. Такий захід забезпечення позову, як заборона вчинення дій щодо відчуження нерухомого майна неспівмірний з предметом позову, яким є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу та скасування його державної реєстрації.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що незастосування вказаних у заяві представника позивача заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, оскільки він є необґрунтованим видом забезпечення позову у справі з огляду на те, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С.Кругова

Судді О.Ю.Тичкова

Н.П.Пилипчук

повний текст постанови

складено 9 грудня 2020 року