Справа № 646/6914/19
№ провадження 2/646/719/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2020 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Теслікової І.І.

за участю секретаря Бєлівцової О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати комунальних послуг та моральної шкоди, -,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просить стягнути з відповідача, з урахуванням уточнень, половину сплаченої суми комунальних платежів за період з листопада 2017року по вересень 2019 року включно у розмірі 8 747, 71 грн. В обґрунтування позову зазначив, що він самостійно сплачує комунальні платежі у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі, окрім нього, проживає відповідач, яка є його колишньою дружиною. За період з листопада 2017 року по вересень 2019 року ОСОБА_1 сплатив за надані комунальні послуги на загальну суму 17 495, 42 грн. Відповідач не сплачує заборгованість за комунальні послуги, незважаючи на те, що також є їх споживачем. Вказаними діями відповідач спричинила позивачеві моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 1000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.011.2019 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 09.01.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року відмовлено в прийнятті позовної заяви про збільшення позовних вимог та повернуто її позивачу.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення справи в поряду загального позовного провадження.

19.05.2020 року відповідач через канцелярію надала відзив.

25.05.2020 року позивач через канцелярію суду надав відповідь на відзив в якому зазначив про порушення відповідачем строку на подання відзиву на позов та неповажність цих причин.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року відзив відповідача ОСОБА_2 від19.05.2020 року залишено без розгляду та повернуто разом з додатками.

26.11.2020 року відповідач через канцелярію надала відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на його подання. В відзиві на позов зазначила наступне, а саме, що заборгованість за комунальні послуги повинні стягувати лише комунальні служби, ОСОБА_1 сплачував витрати на комунальні послуги без її згоди, за відсутності будь- якої домовленості та відсутності договору з комунальними службами, звертаючись з позовом до суду позивач взяв на себе функції нового кредитора та у квартирі АДРЕСА_2 житлово- комунальні послуги не надаються.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року клопотання відповідача задоволено частково та поновлено строк на прийняття відзиву на позовну заяву, шляхом прийняття відзиву та відмолено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Зазначила, що проживає у вказаній квартирі на час розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрован позивач з 13.09.2000 року.

Згідно з відмостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, ОСОБА_2 зната з реєстрації 18.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження, який підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 .

Факт проживання відповідача за вказаною адресою також підтверджено відповідачем в судовому засіданні.

Згідно квитанцій позивачем за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 було сплачено 17 695,42 грн. за період з листопада 2017 року по вересень 2019 року.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 3,4статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до пункт 5частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частин 1 статті 9Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Посилання відповідача на відсутність надання службами житлово- комунальних послуг не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування обставин викладених у відзиві на позов.

Крім того, доказів сплати коштів за житлово- комунальні послуги відповідачем також не надано.

Оскільки ОСОБА_2 не приймає участі у сплаті за надані комунальні послуги, а ОСОБА_1 сплатив за комунальні послуги за період з листопада 2017 року по вересень 2019 року самостійно 17 695, 42 грн. (квитанції а.с.11-33), суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог, половину сплачених грошових коштів у розмірі 8747,71 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" якою роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди має визначатись судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Посилання позивача на втрати фізичного здоров`я, витрати на лікарів у зв`язку з постійних стресів від спілкування з відповідачем , що заподіює йому моральну шкоду, є недостатніми доказами на підтвердження спричинення позивачеві моральної шкоди, у зв`язку з тим, що сторонами не укладеного угоду щодо порядку оплати комунальних послуг, що вимагає стягнення з відповідача половини сплаченої суми за комунальні послуги саме в судовому порядку. Слід звернути увагу, що ОСОБА_1 реалізовано вказане право на відшкодування йому половини сплаченої суми.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, то слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що звільняє його від сплати судового збору при зверненні до суду та передбачено положеннями ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 також є інвалідом другої групи, що звільняє її від сплати судового збору при зверненні до суду та передбачено положеннями ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, судовий збір в розмірі 768,40 гривень за заявлені позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом 2 групи, та в силу вимог ст. 5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Крім того, судовий збір в розмірі 768,40 гривень за заявлені позовні вимоги в частині відшкодування витрат з оплати комунальних послуг, слід віднести на рахунок держави, оскільки відповідач є інвалідом 2 групи, та в силу вимог ст. 5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.12, 13,78, 81,89,141, 263-265 ЦПК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 64,68 ЖК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 частину витрат на сплату комунальних послуг у розмірі 8 747, 71 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 03.12.2020 року.

Суддя Теслікова І.І.