Справа № 177/1589/19
Провадження № 2/177/93/20
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

13 січня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Строгової Г. Г.

за участі:

секретаря судового засідання Короновської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2015 року у розмірі 11991,59 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 26.03.2015 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке перейменоване на АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Своїм підписом у Заяві відповідач надав згоду на те, що вказана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України.

Згідно з п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент.

Свої зобов`язання за кредитним договором від 26.03.2015 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором в сумі 11991,59 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1921 грн.

Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 34).

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак до суду повторно не з`явився (а.с. 59, 60, 61, 62), про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, відзиву не подано.

Зі згоди представника позивача (а.с.34), який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2015 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 30-31) та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8), у якій відповідач підтвердив своїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомлений з умовами кредитування та погоджується на них.

По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил відповідач надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою Банку.

Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн. на картковий рахунок з видачею пластикової картки, про що вказував позивач та не заперечив відповідач.

Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 6-7) та випискою з карткового рахунку (а.с.48-52) .

Кредитування відповідача розпочато за умовами кредитування «Універсальна 30 днів пільгового періоду», а з 01.01.2013 всі картки за вказаним тарифним планом переведено на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 9).

Пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Згідно умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за користування кредитними коштами встановлюється базова відсоткова ставка - 2,5 % на місяць, з 01.09.2014 - 2,9 % на місяць та з 01.04.2015 - 3,6 % на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році (а.с. 9). Також договором визначено розмір щомісячних платежів, які включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01.04.2014 - 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с. 10-24).

Умовами договору передбачено пеню = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) = 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. (а.с. 10-24), а також пеня = 0,24 % від суми заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.

Як слідує з розрахунку заборгованості, після зміни умов кредитування відповідач продовжував активно використовувати кредитні кошти (а.с. 6-7, 48-52), що свідчить про прийняття ним змінених умов договору.

Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п. 2.1.1.12, п. 2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умов передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3., 2.1.1.12.9 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, в тому числі з метою повного чи часткового погашення боргових зобов`язань.

Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно п. 1.1.7.43 Умов та Правил, сторони визнали, що дія Договору припиняється у момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках цього договору, але за наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку непогашеної заборгованості перед Банком за договором, дія Договору припиняється після повного погашення заборгованості.

Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 26.03.2015, суд приходить до висновку, що він є діючим.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором від 26.03.2015 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 500,00 грн., що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення.

Натомість позичальник свої зобов`язання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 15.08.2019 утворилась заборгованість за тілом кредиту - 617,59 грн. та простроченим тілом кредиту - 2532,68 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідач не заперечив, та з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі прострочення зобов`язань, то виходячи з доведеності факту порушення грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочене зобов`язання - 6194,10 грн. та пеню за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. - 1600,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 6-7), який відповідач не заперечив.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд, вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, керуючись наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна 55 днів пільгового періоду», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору.

У той самий час, згідно з пунктами 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором, більше ніж на 30 днів, в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Враховуючи вище викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, у постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017.

Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання ОСОБА_1 кредитно-договірних зобов`язань, часткову обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.03.2015 станом на 15.08.2019, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 10944,37 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) в розмірі 1753,10 грн. (10944,37 грн. розмір задоволених вимог х 100 %/11991,59 грн. розмір заявлених позовних вимог = 91,26 % задоволених вимог; 1921,00 грн. х 91,26 % /100 % = 1753,10 грн. розмір судового збору, що підлягає стягненню пропорційно розмірі задоволених вимог).

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 263-265, 279, 280-282, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_2, заборгованість за кредитним договором б/н від 26.03.2015 станом на 15.08.2019 в загальному розмірі 10944 (десять тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 37 копійок, яка включає заборгованість:

- за тілом кредиту - 617 (шістсот сімнадцять) гривень 59 копійок;

- за простроченим тілом кредиту - 2532 (дві тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 68 копійок;

- за пенею за прострочене зобов`язання - 6194 (шість тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 10 копійок;

- за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1600 (одна тисяча шістсот ) гривень 00 копійок.

Позовні вимоги в частині стягнення суми штрафів (відсоткової та фіксованої частини) - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_2, в рахунок відшкодування судових витрат 1753 (одна тисяча сімсот п`ятдесят три) гривні 10 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя