ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/445/20 Справа № 208/219/19 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (правонаступником якого є акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на праві приватної власності. Вказаний будинок підключений до газопостачання, опалюється виключно газом, на ім`я позивача у газопостачальній компанії було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Позивач постійно користується газом та сплачує рахунки за спожитий газ. Проте, 03 грудня 2018 року, в той час, коли позивач був відсутній вдома, до будинку його сусіда прийшли представники ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз)з метою здійснення перевірки, під час якої зазначеними особами було виявлено, що до труби газопостачання, яка проходить по території домоволодіння сусіда і яка прямує до будинку позивача, здійснено несанкціоноване під`єднання, яке проведено під землею, виведено трубу вже на земельній ділянці позивача, приблизно в 15 метрах від будинку. Позивач зазначав, що про існування даного несанкціонованого газопроводу йому відомо не було, будь-яких підключень на його земельній ділянці він не здійснював. Виявивши вказане несанкціоноване під`єднання, працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз)було складено акт № 2634 від 03.12.2018 року про порушення Кодексу газорозподільних систем, згідно якого, позивачем було порушено п. 1 гл. 2 розділу XI вказаного Кодексу у вигляді несанкціонованого відбору газу шляхом несанкціонованого газопроводу. Того ж дня будинок позивача було відключено від газопостачання. З акту вбачається, що виявлене представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз)порушення було одразу усунуте шляхом механічного від`єднання газопроводу за допомогою газозварювання. Вказував, що є добросовісним користувачем природного газу, ніколи не перешкоджав працівникам газопостачальної та газорозподільної компаній у доступі до свого домоволодіння та огляду газових приладів і трубопроводу, вважає дії представників ПАТ «Дніпропетровськаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) щодо відключення його будинку від системи газопостачання безпідставними та незаконними. Зазначав, що всупереч чинного законодавства, співробітники ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз)не призначили комісію для встановлення недооблікованих об`ємів природного газу, а склали акт на відключення ГМВГ будинку позивача та здійснили відключення газу. Таким чином, вважав дії відповідача щодо відключення його будинку від газопостачання неправомірними та просив зобов`язати його відновити постачання газу. Також, позивач посилався на завдання йому вказаними неправомірними діями моральної шкоди, яку він оцінює у сумі 5 000 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд визнати неправомірними дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) щодо відключення газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу, зобов`язати ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) за власний рахунок відновити газопостачання вказаного будинку позивача та стягнути з ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) по відключенню 03.12.2018 року об`єкту споживача ОСОБА_1 , а саме: будинку АДРЕСА_1 , від газових мереж (газопостачання) незаконними. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз), за власний рахунок відновити газопостачання об`єкту споживача ОСОБА_1 , а саме: будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз)на користь ОСОБА_1 5000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) на користь держави 3842 гривні 00 копійок в оплату судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

З таким рішенням суду АТ "Дніпропетровськгаз" не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі АТ "Дніпропетровськгаз"посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ "Дніпропетровськгаз", не скористалися.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2020 року клопотання акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз про здійснення процесуального правонаступництва задоволено та залучено акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз до розгляду у справі як правонаступника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз".

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що власник житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем газу, постачальником якого є ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз). 03.12.2018 року представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» - Кохно ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було складено акт № 2634 від 03.12.2018 року про порушення позивачем Кодексу газорозподільних систем, згідно якого, ним було порушено п. 1 гл. 2 розділу XI вказаного Кодексу у вигляді несанкціонованого відбору газу шляхом несанкціонованого газопроводу, порушення було усунуте працівниками відповідача шляхом механічного від`єднання газопроводу за допомогою газозварювання, запроновано позивачу ОСОБА_1 з`явитись на засідання комісії щодо розгляду акту про порушення № 2634.

Будинок позивача було механічно відключено від газопостачання на підставі Р. XI гл. 2 п. 1 п.п. 1, у зв`язку з наявністю несанкціонованого газопроводу. Позивач ознайомлений зі змістом вказаного акту, що підтверджується його підписом на завіреній копії акту, наявній в матеріалах справи.

Протоколом № 2672 засідання комісії по розгляду актів про порушення Кодексу ГРС від 26.12.2018 року, при розгляді порядку денного - вирішенні питання щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу за наявності акта про порушення вимог Кодексу ГРС по особовому рахунку № НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , було вирішено, з огляду на наявність акта про порушення № 2634, який вказує на наявність несанкціонованого газопроводу, зробити перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу згідно п. 11 (1) глави 5 розділу XI Кодексу ГРС за період з 03.12.2016 року по 30.11.2018 року по граничним об`ємам за цінами ВТВ на суму 136 288, 53 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що як при складенні акту про порушення № 2634, так і при прийнятті рішення про перерахунок (донарахування) позивачу об`ємів природного газу згідно п. 11 (1) глави 5 розділу XI Кодексу ГРС за період з 03.12.2016 року по 30.11.2018 року по граничним об`ємам за цінами ВТВ на суму 136 288, 53 грн на засіданні комісії по розгляду актів про порушення Кодексу ГРС від 26.12.2018 року, представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» не було враховано всіх обставин події виявлення несанкціонованого газопроводу, а врахованим надана помилкова юридична оцінка.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем не була врахована відсутність доказів несанкціонованого підключення до газопостачання саме позивачем або з його відома, належно не зафіксовано місце вчинення порушення в контексті належності на праві власності місця вчинення порушення позивачу, відсутні докази користування позивачем незаконно отриманим газом, не встановлено, чи здійснювався фактично забір газу через незаконне підключення, не виявлено обладнання для використання незаконно отриманого газу, місце та обставини виявлення незаконного підключення, досліджені судом у т.ч. з допомогою наданих сторонами фототаблиць, не дають змоги встановити особу, що здійснила та/або використовувала несанкціонований газопровід, схема або інший тотожній за характером документ, що дає змогу встановити знаходження несанкціонованого газопроводу на території домоволодіння позивача відсутній, з фототаблиць вбачається, що місце несанкціонованого підключення є загальнодоступним.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідачем не доведено наявність трьох елементів складу цивільного правопорушення - протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою споживача ОСОБА_1 та збитками, вини позивача у порушенні положень Кодексу ГРС, надані відповідачем документи, його пояснення не дають можливості визнати законними дії представників ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) щодо відключення будинку позивача від газопостачання та висновок комісії щодо перерахунку (донарахування) позивачу об`ємів природного газу, а тому це унеможливлює застосування до позивача цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків, пов`язаних з незаконним встановленням газопроводу, та, як наслідок, необлікованим газоспоживанням.

Таким чином, судом встановлена незаконність дій ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) по відключенню 03.12.2018 року об`єкту споживача ОСОБА_1 від газових мереж.

При вирішенні позовної вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховував моральні страждання, які спричинені позивачу діями ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз)щодо припинення газопостачання, характер таких дій, їх тривалість, обставини та наслідки та прийшов до висновку, що заявлена позивачем сума моральної шкоди розміром 5000 грн. є обґрунтованою та такою, що відповідає обсягу завданої шкоди та характеру порушення прав позивача.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту шляхом визнання дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) по відключенню 03.12.2018 року об`єкту споживача ОСОБА_1 від газових мереж (газопостачання) незаконними та зобов`язання ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) за власний рахунок відновити газопостачання об`єкту споживача, відшкодування йому завданої моральної шкоди.

Щодо заявленої позовної вимоги визнання вказаних дій відповідача саме неправомірними, суд виходив з того, що встановлена невідповідність дій відповідача саме вимогам закону, таким чином, визнання таких дій незаконними є одним з аспектів правильного вирішення цивільно-правового спору.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що Кодекс ГРС не містить вимог щодо з`ясування яким чином відбувався несанкціонований відбір природного газу, а тому саме істотне значення має лише сам факт наявності несанкціонованого газопроводу, що й було зафіксовано актом про порушення № 2634 від 03.12.2018 р. Також, апелянт вказує, що важливо те, що НСГП було виявлено на території домоволодіння позивача, а тому вважає, що всі дії відповідача при виявленні та фіксуванні даного факту є законними та правомірними. Крім того, апелянт вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права,зокрема ст. 1166 ЦК України. Вказує, що будь-яких доказів на обгрунтування позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем суду надано не було.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

Відповідно до Глави 2, 3 розділу XI Кодексу ГРС, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать:

1) наявність несанкціонованого газопроводу;

2) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу);

4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання;

5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку);

6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

П. 1 гл. 3 розділу XI передбачає, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток X цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається обєм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Таким чином, сама наявність несанкціонованого газопроводу є підґрунтям для застосування норм для донарахування обсягів природного газу.

Положеннями ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, відповідно кожна особа несе відповідальність лише за ті порушення, які нею вчинено особисто.

Згідно з п.п. 1, 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

У п. 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ зазначено, що за результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність неправомірних дій позивача та встановлення незаконності дій ПАТ Дніпропетровськгаз (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) по відключенню 03.12.2018 року об`єкту споживача ОСОБА_1 від газових мереж, та не бере до уваги посилання представника відповідача на акт про порушення № 2634 та висновок представників ПАТ «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є АТ Дніпропетровськгаз) про винуватість позивача у встановленні несанкціонованого газопроводу, оскільки не було враховано всіх обставин виявлення несанкціонованого споживача порушень.

Так, згідно з частинами першою і другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статті 1166 вказаного Кодексу, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.

Такий висновок застосування матеріального права висловила колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 20.11.2018 року у справі №905/2191/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що представником відповідача не доведена наявність протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою споживача ОСОБА_1 та збитками, вини позивача у порушенні положень Кодексу ГРС.

Умовою застосування такого виду примусу, як відключення від системи газопостачання за несанкціонований газопровід та нарахування суми збитків за несанкціоноване підключення має бути беззаперечне встановлення обставин самовільного під`єднання газопроводу, фізично з`єднаного (ввареного, врізаного) з газорозподільною системою, де внаслідок таких дій витрати (споживання) природного газу через таке фізичне з`єднання не обліковуються комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Таким чином, безпідставними та недостатніми для встановлення вини позивача є доводи апелянта, що Кодекс ГРС не містить вимог щодо з`ясування яким чином відбувався несанкціонований відбір природного газу, а істотне значення має лише сам факт наявності несанкціонованого газопроводу, що й було зафіксовано актом про порушення № 2634 від 03.12.2018 р.

Крім того, такі доводи апелянта не дають змоги встановити особу, що здійснила та/або використовувала несанкціоноване підключення до газопостачання. Крім того, представником відповідача не надані докази користування позивачем незаконно отриманим газом, належно не зафіксовано місце вчинення порушення в контексті належності на праві власності місця вчинення порушення позивачу, не встановлено, чи здійснювався фактично забір газу через незаконне підключення, не виявлено обладнання для використання незаконно отриманого газу, місце та обставини виявлення незаконного підключення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про встановлення незаконності дій відповідача по відключенню об`єкту споживача ОСОБА_1 від газопостачання.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Касаційний цивільний суд у постановах по справах № 336/2433/17-ц та № 337/28/17 зазначає, що моральна шкода відшкодовується потерпілій особі її заподіювачем, між якими існують відносини, які за всіма критеріями відповідають вимогам ст. 1 ЦК, якщо окремим законом на такі відносини, які не є цивільними за визначенням, не поширюються правила цього кодексу в субсидіарному порядку.

Компенсація моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів і застосовується в разі наявності всіх умов (підстав) для притягнення особи до цивільно-правової деліктної відповідальності, в якій деліктом є цивільне правопорушення. Такими умовами є протиправність у діях, наявність шкоди (у цьому випадку моральної), вина, крім випадків, коли шкоду завдано органом державної влади або місцевого самоврядування, органом влади АР Крим, причинний зв`язок між настанням шкоди та протиправними діями.

Відповідальність за моральну шкоду вимагає визначення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між ними. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди й умовою цивільно-правової відповідальності.

Встановивши, що діями відповідача, що полягають у відключенні від газопостачання, позивачеві завдана моральна шкода з огляду на відключення від газопостачання в опалювальний період, під час проживання з неповнолітньою дитиною, вирішення питання щодо термінового забезпечення опалення будинку, що призвело до зміни звичного для позивача способу життя та призвело до душевних страждань, колегія суддів приходить до висновку щодо обгрунтованості покладення на відповідача відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду, розмір відшкодування якої визначено судом першої інстанції з додержанням засад розумності і справедливості.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова