КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/8715/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року у складі судді Шевчука А.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом їх витребування у акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 30 000грн. щомісячно.

Під час провадження справи у суді першої інстанції позивачем подано заяву про забезпечення доказів, а саме витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про наявність відкритих валютних рахунків за останні три роки у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач в своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що він є фізичною особою-підприємцем та отримує незначний дохід, чим фактично заперечує, що він працює капітаном далекого плавання торгового флоту, що здійснює міжнародні рейси, а дана інформація стосується предмету доказування в даній справі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 у задоволені заяви про забезпечення доказів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою заяву задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що адвокатом позивача було подано запит до АТ КБ «ПриватБанк» про надання інформації про наявність відкритих валютних рахунків у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за останні три роки, на який було отримано відповідь, в якій зазначалось, що запитувана інформація може бути надана тільки на виконання судового рішення.

Посилаючись на те, що дані докази необхідні для підтвердження того, що ОСОБА_2 працює капітаном далекого плавання торгового флоту, що здійснює міжнародні рейси, отримує дохід в іноземній валюті та має можливості сплачувати аліменти зазначені в позові, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, вислухавши пояснення адвоката Іванчика Р.Б. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Дроган О.В. в інтересах ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення аліментів на утримання спільних дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Звертаючись у суд із заявою про забезпечення доказів, ОСОБА_1 посилалась на те, що її представником було подано адвокатський запит до АТ «ПриватБанк» про надання інформації щодо наявності відкритих валютних рахунків у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за останні три роки, на який було отримано відповідь про можливість надання такої інформації лише за згодою клієнта або на виконання рішення суду.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про витребування доказів про доходи відповідача по справі та його матері - ОСОБА_5 , районний суд виходив з того, що вказана заява не містить доводів та підстав припускати, що наявність або ж відсутність валютних рахунків в тому чи іншому банку, більше того відкритих в проміжку часу до подання позовної заяви, впливає на обов`язок батьків утримувати дитину, окрім того, коли інформація стосується осіб, які не є сторонами у справі.

Між тим, з висновками районного суду в частині відмови у з`ясуванні питання наявності відкритих на ім`я ОСОБА_2 валютних рахунків погодитися неможливо.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Також, частиною 4 вказаної статті визначено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1,2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі, за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 117 ЦПК України. Зокрема п.4,5 ч.1 цієї статті встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи зобов`язані, зокрема подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (частина друга статі 43 ЦПК України).

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Відповідно до справи, ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення доказів просила витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про наявність відкритих валютних рахунків за останні три роки у ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що як їй відомо, відповідач працює капітаном далекого плавання торгового флоту, що здійснює міжнародні рейси, проте у відзиві на позов він заперечує ці обставини. За змістом заяви, з`ясування питання доходів відповідача має важливе значення для неї й стосується предмета доказування по справі, остільки вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 30 000 грн.

Зі справи убачається, що адвокатом Іванчиком Р.Б. на адресу АТ КБ «ПриватБанк» було відправлено адвокатський запит про надання необхідної інформації про наявність відкритих валютних рахунків за останні три роки у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , проте у відповідь на запит банком не надано інформації, мотивуючи це тим, що відсутні документи, які підтверджують дозвіл від клієнта на розкриття банківської таємниці.

Згідно положень ч.1,3, п.3,4 ч.5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

Між тим, районний суд самоусунувся від виконання положень процесуального закону, передбаченого п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, не сприяв встановленню обставин, які мають суттєве значення у справі, що призвело до порушення процесуальних прав сторони спору, залишив поза увагою обґрунтування доводів клопотання, в якому позивач указувала про необхідність з`ясування даних про доходи боржника з метою доведення вимог про стягнення аліментів у заявленому розмірі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала в частині відмови у витребуванні інформації про доходи ОСОБА_2 , постановлена з порушенням норм процесуального права.

Для встановлення наявності або відсутності обставин, що мають значення для вирішення справи й якими обґрунтовано вимоги позивача, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити заяву й витребувати у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про наявність відкритих на ім`я відповідача по справі - ОСОБА_2 валютних рахунків за останні три роки.

Встановлено, що ОСОБА_5 не є учасником заявленого по справі спору, а тому з`ясування питання доходів зазначеної особи призведе до порушення її прав та законних інтересів.

За таких обставин, районний суд обґрунтовано відмовив у витребуванні інформації про наявність відкритих валютних рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» за останні три роки у ОСОБА_5 .

Отже, при постановленні оскарженої ухвали районним судом не було дотримано вимог процесуального права, а тому ухвала районного суду підлягає частковому скасуванню з постановленням в цій частині нового судового рішення про витребування інформації щодо відкритих валютних рахунків за останні три роки на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині ухвалу районного суду слід залишити без змін.

З огляду на викладене, подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року в частині відмови у витребуванні інформації щодо ОСОБА_2 скасувати.

Постановити по справі в цій частині нове судове рішення.

Витребувати у акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30 інформацію про наявність відкритих валютних рахунків за останні три роки у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині ухвалу районного суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: